24 
efter Elendigheder opkomme, at, havde man været istand ti! at 
forudseé samme, vilde man neppe have giorc denne til en evinde- 
lig Lov, men heller saaledes indskrænket den, at den ved en flit- 
tig Opmærksomhed paa Ting og Mennesker efrerhaanden kunde 
blive forbedret og fuldkommet. Ei heller har den, skiondt a£ de 
slebmre Marionet overair antager, nogensinde været absolut almin- 
delig. Thi Barharer og de, man gemeenlig kalder vilde Folk, 
holde ei engang det, de med megen Moie paa Jagten eller ved 
Fiskerie have fanget, for deres udelukkende Eiendom, men dele 
det baade selv ud til Trængende og mindre Lykkelige, og disse 
fordre saadan indbyrdes Velvillighed som en Pligt, da de, hvis 
den ei frivillig blev beviist, uden Tvivl vilde bemægtige sig hvad 
der tilhorer Andre som et Rov. Af samme Aarsag synes det at 
toilelost Tyverie hos mange Nationer maa forklares. Thi at man 
derved gior enten Fremmede eller Sine nogen Urer kan den alene 
forstaae, som paa dette Vilkaar har forbundet sig med et Selskab, 
at der Intet uden Luften og Himmelens Lys bliver igien til fæl- 
leds Brug, men at han, med Undcagelse af hvad han selv paa sam- 
me Maade kan tilvende sig, forsager alt det Ovrige. Hvad nem- 
lig ikkun Kunst i vore Srater har indfort, holde vi urigtigen for en 
Naturlov, og betænke ikke, hvor meget vi deels ved forenet Be- 
gierlighed ere afvegne fra Naturen, dcels hvad Ende denne Tin- 
genes Tilstand, hvis den kunde være stedsevarende , omsider maa 
rage. Thi det er aabenbart, at dersom vi ikke sætte visse Grarnd- 
ser for Rigdommes Opdyngclse, som Romerne for jordegodsers 
Besiddelse, saa maae alle Jordens Goder med dc fksre Menneskers 
Udelukkelse omsider falde nogle faa Personer i Hænderne; men 
kan man uden Ubillighed gio*c saadanne Forordninger, saa f diger 
