99 
sig ved det Nærværende, men fænges saa megee stærkere selv i 
Åz jordiske Ting efter noget Bedre, 
Jeg taler mturligviis ei om saadanne Mennesker, som ved 
Uroes Stiften enten tragte efter Herredom, Hævn over Fiender 
€ller Befrielse fra velfortiente Straffe* Men seer man ikke man- 
ge med et stort Genie og overordentlig Aandskraft begavede Per- 
soner, som ingen privat Interesse, men blot det almindelige. Bed- 
ste, ligesom ved guddommelig Indskydelse, driver til nye og sto- 
re Foretagender? Dersom nu blandt Almuen ei Ret og Lov hem- 
mede dette Slags Virksomhed, hvor stor en Forvirring vilde da 
ikke deraf folge? I en roelig Stat er det derfor en Hovedpligt 9 
at Enhver holder sig indenfor den nærværende Retsordens .Grænd- 
ser. Men da efter samme Nogle nodvendig maae regiere, Andre 
adlyde; saa opstaaer den Tvivl , om denne Pligt forpligter Begge 
paa lige Maade^ Thi hine> skiondt meget mægtige, ere jo ofte 
endog med Eed forpligtede til at bevare de gamle saavelsom de 
nye Statsindretninger uden Bræk og Skade ; men her maa dog til- 
lige undersoges, om, saafremt man klarlig indseer, at disse ere 
deels unyttige, deel s endog fordærvelige-, om man alligevel ei er 
berettiget til at g røre noget Forsog derimod. Dette er visselig 
et Tilfælde, hvori Tanken tide maa lobe vild og i forskiellige 
Retninger omkring, naar man paa den ene Side mærker hvad Nyt« 
fen, og det ei Eens egen, men den almindelige fordrer, ei heller 
■-en gandske liden eller ringe, men den allerstorste x>g den, til 
hvis Befordring man just er bleven sat paa saadan Post, medens 
paa den anden Dyd cg Ære synes at stride derimod, som dog 
ogsaa har en vis og endnu større Nytte til .Formad.* hvilken 
N s 
