fe 
heller i Betænkning at indfors noget Nyt, men alene fil den En- 
de, at svække Regieringens Kraft og med end stærkere Baand et 
binde den Hænderne, Men dette Anslag var saa langt fra at tiene 
til Statsforfatningens Forbedring, at det 'snarere sigtede til dens 
Kuldkastelse, og, isteden for at opholde dens Fald, meget mere 
gav dertil det sidste Stod. Havde nu Regenten eller de, der sto- 
de paa det hoieste Sted, af en ak for samvittighedsfuld Ærefrygt 
for Edens Hellighed ei gaaet Ulykken i Mode ,* saa veed jeg ikke, 
om alle Stater og tilsidst Menneskeheden med ei længe siden hav- 
de maatret ophore. Thi har Alt, hvad der i Hensyn til indbyrdes 
Rettigheder mellem Regentere, Stænder og Undersaattere er ble- 
ven sluttet eller aftalt, ei altid sigtet til at befordre deres Fordeel, 
der under Fordraget have havt meest at sige? og da disse dero- 
ver, ved næste Fordrag have faaet desto storre Magt, maatte Ret- 
tens Vægtskaaler da ikke stedse mere og mere hælde til denne Si- 
ile, det stærkeste Partie stedse blive mere skikket til nye og dri- 
stigere Forsog, og omsider rive hver Borgerrettighed til sig ale- 
ne, medens den ovrige Folkemængde gandske blev mishandlet og 
forsomt? Men hvor afskyelig en Udgang saadanne Planer faae/og 
hvorledes ' det med denne Retfærdighed, der ved Eder og alk 
He/Iligdomraes Paakaldelse dog pleier saa vel at forskandse sig, er 
beskaffet, hvad Kraft og Mening, der ligger i hine Formularer, 
paa hvilke Juristerne saa meget stole, derom vidner saavel Histo- 
rien i Almindelighed, især Middelalderens, som hvad vi selv ha- 
ve oplevet ved det polske Riges Undergang, Ja, vilde det i vort 
eget Fædreneland vel have gaaet anderledes til, hvis enhver 
Haandfæsrnir.g u?brodelig- var bleven holdt, og den fornemste 
Stands stedse voxende Fordringer ei havde behovet mere til fuld- 
