104 
skrifrer, der hverken gaaer tilbage til Tingenes forsre Grunde, el- 
ler styrer Kursen lige til Endemaalet, efterdi den kun er hen- 
vendt paa den nærværende Tid eller dog paa en, der ei er me- 
get langt borte. Saaledes opstode de allerstorste Stater allevegne 
efter smaae Familiers Monster: hvilket har forekommet de fleste 
Philosopher, ja mange Statsmænd selv saa fortræffeligt , gt de hos 
en Fyrste intet herligere have kunnet foresrille sig, end Billedet 
•af en Huusfader, som i ham er aftrykt* Men, havde disse be- 
tænkt, hvorledes denne blandt alle Barbarer viser og altid har be- 
viist sig, samt hvorfor dette endog saa maa være; saa havde de 
om denne Sag uden al Tvivl domt langt anderledes. Thi efter 
vore Sæder udmærker sig en Huusfaders Character især ved Kiær- 
lighed til Husfrue og Born , ja Omsorg for Tyende selv, efterac 
nemlig ei Humanitet alene, men endnu langt mere Statens Beskaf- 
fenhed har svækket den faderlige Regierings Magt og Strænghed. 
Thi, da Staten nu skaffer Sikkerhed, hvortil Frygt og Trudsler 
fornemmelig behoves, saa afgiores Familiens ovrige Anliggender 
let ved Klogskab alene og en mærkelig neddæmpet Myndighed. 
Men uden for Staten er Huusfaderen Herre tillige, Øvrigheds- 
person og Fyrste, saavel af Nddvendighed, som af naturlig Grum- 
hed bered til at udove et tyrannisk Herredom: men af ham maat- 
tc de forste Stater tage deres Monster, ei af denne mildere Fa- 
der, som de selv ved at fratage ham Regieringen og formilde Sæ- 
derne forst have kunnet danne* 
Man kan heraf slutte, at Familien og Staten, det private 
og offentlige Væsen rcgieics ved gandskc forskiellige Middler og 
Aandsgaver, og at vi, naar Valget var os givet, langt heller vilde 
