*C5 
have en Faders Mildhed og Billighed end een Fyrstes Scrænghed og 
Rerfærdighed til Opsyn over de menneskelige Ting, Thi de bor- 
gerlige Love, som de hverken rores af Had eller Gunst, saa gi«, 
ve de heller ikke billige Bonner og Undskyldninger tilstrækkeligt 
Gehor, men for at befordre det almindelige Bedste taale , ja node 
de ridt enslige Personer til at omkomme: hvori de dog ligesaa 
lidet folge Naturens Fremgangsmaade som den fuldkomne For- 
nufts rene Bud. Thi undersoge vi hvad disse sigte til, saa ville 
vi tydelig erkiende, at de aldrig for den offentlige Nyttes Skyld 
beslutte enslige Personers enten Tilsidesættelse eller Undertrykkel- 
se. Dette er saa vist, at ei engang en, som det ofte synes, alt 
for tidlig Ddd er Nogen virkelig til Skade, eller at Individerne 
derfor efter en bestemt Tid maae forlade denne Verdens Lys, 
paa det der til Efterkommerne kan blive Plads, men paa det at 
Aliesammen efter den sidste Kamp kunne blive overforte til hine 
Ivksalige Boliger og efterhaanden bestige et altid hoiere Trin. 
Hiin borgerlige Retfærdighed derimod, da den betragter Livet og 
dets Hielpemiddler eller Beqvemmeligheder som det hoieste Gode 
selv, saa kan den ei anderledes beskytte samme end ved ligesom 
at udkaste nogle Vare, ja undertiden Skibsfolket og Fassage- 
rerne selv, hvis den, naar Fartoiet tumles om af en alt for hef- 
tig Storm , ei anderledes kan redde den storste Deel. Denne Re- 
gel fra Staten og den almindelige Ret overfort til Menneskers 
Sæder og Handlinger overhovedet, er lidt efter lidt bleven til et 
Slags Moralprincip ; hvorefter Enhver for Alles eller den storste 
Deels Frelse bor give sig selv og Alt hvad ham tilhorer til Priis: 
vil han ikke, bor det ham frarives; end hvilken Sætning jeg dog 
neppe vced nogen sorgeligere. ubilligere eller mod de hoie- 
V%L SeL Skr. VI DecL II H*fn 131(5. O 
