Oden a£ Erfarenhed grant at kienåe alle de dermed forbundsis 
Uleiligheder , ahne de forud samme: og de Erfaringer, de allerede 
kunne have, fremstille dem intet Billede, der er skikket til at op- 
vække Længsel derefter. Saadan Afsky e for borgerligt Samfund 
synes hverken at rcise sig af blot Frihedslyst, af Uvidenhed eller 
Haab om ved Uretfærdighed ac vinde mere end paa lovlig Maade, 
ja, ei engang af Frygt for Straffe eller Undertrykkelse, men sna- 
rere af et forvirret Begreb om den Strid , hvori Retfærdighed , 
naar Lovenes Rettesnor forst er indfort, saavel med Billighed og 
Dyd som med sig selv nodvendig maa geraade. Dog kommer her- 
til uden Tvivl ogsaa Frygt for dem, der ere satte til. Lovenes 
Bcvogtere, hvilke, hvad enten de med den overste Magt begavede, 
eller som Medlemmer af et Senat, eller som Folkets Talsmænd af- 
giore nogen Sag, altid ere Mennesker, og for AfTecter, Feiltagcl- 
ser , ja selv Forbrydelser ingenlunde frie. Alligevel maae de dog 
adlydes, ja, et Slags Hellighed og Maiestæt tillægges dem, end 
hvilken mangengang Intet kan være den erkkndte Sandhed mere 
modsigende. Hiin Forudsætning er ikke desto mindre til Staters 
Fasthed ltgesaa nodvendig som enhver anden offentlig Forordning, 
og har derfor selv faaet Lovs Kraft. Derfor ere og vare fordum 
Kongernes Rettigheder i Østerlandene overalt forfærdelig store, 
men blcve, ifolgc det Vink som Samuel derom gav det i:ralitiskc 
Folk, dog, som det synes, af Gud selv ei misbilligede. Og vipaa- 
tvivlelig kan et Folks Beskaffenhed dccls uf Naturen dcels ved Sæ- 
derne va*re saadan, at det ei kan tæmmes uden en Strænghcd, der 
kun ved sin Hensigt og sit Oieincd Ira Grusomhed er at adskille. 
I store og ved Vellyst slappede Stater cr saadan Regiermg vist 
nodvendig, og skulde nogen uskyldig derover komme til at lide, 
