H3 
formedelst et fast almindelige Samrykke er ophævet, ei ere 
bundne. 
2den Afdeling. 
Hvorvidt der i Henseende til andre Byder, foruden Retfærdighedt 
er nogen Forskiel imellem offentlige og private Pligter. 
Det Anfdrte maa om Retfærdighed være nok talt. I Hen- 
seende til de øvrige Dyder bor vi nu betænke , hvorvidt Menin- 
gen af de Navne , vi give dem , i offentlige og private Sager ere 
de samme eller forskiellige. Men offentlige kalder man baade dem, 
som Fyrster og Qvrighcds Personer mod deres Undersaattere, elier 
Borgere have at udfore, og dem, der vedkomme Staters indbyrdes 
Anliggender. Sporgsmaaler maa derfor besvares med Hensyn til 
begge Hovedstykker og ahsaa deles i to. Det ene kan ei forkla- 
res uden det andet: man maa folgelig tillade mig, at, endskiondt 
den forste Deel kunde synes Hovedsagen mindre vedkommende, 
den dog afhandles ligesaavel som den anden. Hvad nu det for- 
ste angaaer, saa seer man ofte Mennesker, sarte paa de hoieste 
Poster, hvis private Charakter ved Menneskelighed og Mildhed 
udmærker sig paa en fordeelagtig Maade , ar de ofre heftig rores 
af Medlidenhed mod enslige Personer , ja endog mod mange 
blandt de Ringeste og Uværdigste; men at de samme, saasnart de 
have ifort sig en offentlig Charakter, fremtræde paa Skuepladser* 
som langt andre Personer, ei bekymre sig om Andres Byrder og 
Elendighed, synes at foragte Taarer og ei engang at skaane deres 
Egnes Blod, indtagne, maa man tænke, af Forestillingen om en 
storre Nytte, som de i Tankerne have fatter, og som de ved dcr- 
ViL SeU Skr. VI Deel 11 Haftt 181(5. P 
