Ting eller fiere, end vi kunne overtage? For sæ@¥féi vliå&S& tmtiån 
ere Borgere eller Øvrighedspersoner bor vi ikke rænke p*a hvad 
der kan være deri hele V r erden til Gavn og Skade , overmaade for- 
noiede, naar vi kun kunne opfylde hiin visselig ogsas meget vigtige 
Pligt. Hertil kommer, at Enslige ei alene uden synderlig Skade 
enten for sig selv eller andre i dette Tilfælde kunne gaae forvidt; 
men at og Enhver til aF Sit at meddele saavel Venner som Frem- 
mede kan have frie Raadighed \ men, da Stater, som for er an- 
fort, ei kunne handle ved sig selv; saa kunne vel de Personer, der 
forestille samme, indgaae, -slutte og opfylde Alt, hvad de forudses 
vil blive deres Medborgere til Nytte; men hvorvidt de- ogsaa ha- 
ve Lov til at eftergive, bevise Tienesrer og Goddædighed, træn- 
ger ril mange Bestemmelser og Forsigtigheds Regler,, at de ei skulle 
tiltage sig storre Frihed end fornoden er eller end den Fuldmagt 
gaaer , som deels virkelig er, deels af kloge og for deres egen 
Velfærd bekymrede Mennesker nogensinde kan formodes dem 
at være given. 
Men, for ingen Ting at dolge, saa Kunde der maaskee di- 
sputeres, om det alene beroer paa Borgerres ViHic og den med 
dem indgangne Pagt hvad Ret og Myndighed Konger c!;er den 
ho teste Ovrighed i Henseende til andre Stater kan tilkomme, eller 
om snarere paa Staters Natur og væsentlige Bestemmelse, naar der 
ikke tænkes paa hv:;d dc virkelig ere, men hvorledes de bor al 
være. Thi sæt, det er rigtigt, som je»> ovenfor har sagt, ar Na- 
turens derned, der fra Fornuftens ei er forskielligr > sigter dertil, 
at der af det hele menneskelige Kibn kan blive den fuldkomneste 
og en alle mindre i sig indbefattende Srat, og det paa sammq 
