fra andre > at det jo 5 nogen Fuldkommenhed for dem maa staae 
tilbage; saa nodes de deraf ril at slutte sig desto tættere tilsam- 
men: og, da alt Godr, som hine saa berygtede Skolevise efter 
ældre Philosopher dog rigtig lærte, gierne meddeler sig selv; saa 
indsees, hvor meget Alles Fordeel kræver, at det, hvori ethvert 
Folk overgaaer andre, hos det samme fornemmelig maa fremel- 
skes, paa det at Frugterne deraf for de ovrige ei enten maae bli- 
ve for umodne eller utilstrækkelige. Viinranken og Olietræet tri- 
ves ei i alle Klimater ligevel, i nogle aldeles ikke. Med Silkeor- 
men forholder det sig ligesaa. Ville Andre alligevel tage Deel i 
disse Landes Fordele med Indbyggerne ; saa gives dertil intet vis- 
sere Middel end at foroge Productionen og heri være dem behiel- 
pelue. Visse Kyster og Havbugter ere frem for andre særdeles 
fiskerige. Isteden for at trættes med Naboerne, der drive samme, 
fra langt bortliggende Steder at begive sig derhen, og om mue* 
ligt at fortrænge saa vel andre som disse selv derfra, vilde det 
formodentlig paa alle Sider være langt fordeelagrigere at opmun- 
tre dem til derpaa at anvende den yderste Flid, medens andre 
imidlertid beflirtede sig paa de Producters Frembringelse, der ere 
ethvert Land i fortrinlig Godhed og Mængde skiænkede. V^d 
Misundelse skade Folk og Nationer, ligesaavel som visse Perso- 
ner, sig endnu mere selv end andre, i det denne Lidenskab afdra- 
ger deres Opmærksomhed fra sine egne til fremmede Fordele, 
som man enren slet ikke eller dog ei i famms Grad kan opn23C, 
og derover forsommer dem, hvori det vilde være mue ligt, ei min« 
die til sit eget end almindeligt Bedste at bringe det saåre vidt, 
Saa tilbdidig end Egennytten er til at regne, og S3a megen Priis 
ver Tidsalder især synes at sætte paa denne Kun^t ; saa lidet har 
