*42 
Selvstændighed i alle Tilfælde Starer nyttig : men bor Nytten alene 
bedommes efter disse Tings Forhold til det hdieste Gode; saa 
kunne de Regler, hiin foreskriver, med Moralloven ei heller være 
stridige: saafremt man ellers tilstaaer, at Sædelighed, Lyksalighed 
og det hoieste Gode i Grunden er det samme. Skulde Nogen 
kalde denne Sætning i Tvivl, saa vilde han gandske vist giore 
det saavel med Hensyn til det private som offentlige Liv; thi lyk- 
kelige og vise kunne Nationer dog paa ingen anden Maade blive end 
Private. Men, cr man derimod overbeviist om dens Rigtighedj 
maa man ogsaa, for at være conseqvent, ligeledes erkiende dens 
Anvendelighed paa Begge. Det folger derfor heraf, at, hvis Nyt- 
te tages i dens hoieste og ædleste Bemærkelse, er det samme nyt«' 
tigt for Selskaber som for enslige Borgere, og Pligterne, saavidt 
de heraf alene bor udledes, ogsaa de samme. Staten fordrer intet 
andet end Menneskeheden selv: Selskabet mellem Folkene er lige« 
saa naturligt og nodvendigt som det mellem Borgere og samme 
fælles Nytte forener dem med det mest broderlige Baand, 
IIL Men da det om fælles N^tte hidindtil Anforte, som 
jeg strax erindrede, vel hverken for den almindelige Forstand el- 
ler for de fleste Statsmænds selv vil være nok indlysende ; saa 
ville vi nu lade dette fare. Vi ville tværtimod forudsætte eller, 
som man troer, af Erfarenhed derom overtydede, med Mange 
holde det for afgiort, at der ei gives noget bestandigt Gode, men 
at Alt er vaklende , og at man aldrig efter nogen Fornufts Idee, 
men af sandsynlige Formodninger aiene om hvad der sædvanlig 
skeer bor vælge og forkaste. Det er da bekiendt, at, hvilken 
Mening angaaende Ondt og G.odt end Mennesker offentlig antage ; 
