bestandig Fred, hvorved Eiendom bliver sikkret og alle Kunster 
eller Vindskibeligheds Grene, der tiene til at erhverve Rigdom, 
blive blomstrende. Men hvorledes ^er saadan Fred muelig uden 
indbyrdes Tilrroe og Velvillighed? i hvis Sted man dog vel maa 
tilstaae, at Frygt, Aarvaagenhed eller Magtens Ligevægt ei gior 
samme Nytte: og kunde derom være nogen Tvivl, saa har, som 
jeg siden skal vise, baade det gamle Grækerlands og det nye Eu- 
ropas Historie, hvis Scatskunst hidindtil fornemmelig har bestaaet 
i disse Midlers Anvendelse, tilstrækkelig afgiort denne Sag. Der 
findes vel de, som have foreslaaet heller ved alle Slags phy- 
siske saavelsom moralske Grændser at afsondre Folkene fra hver- 
andre. Nyelig har endog en beromt Philosoph gientaget og efter 
sine Principier omarbeidet samme Forslag. Men node Jdder og 
Spartaner da vel Fredens Goder i hoiere Grad end andre Folk? 
Have Hindus og Ægyptier ved deres besynderlige Skikke, de sid- 
ste endog ved Landets naturlige Grændser da været mere betryg- 
gede for Overfald og Ødelæggelse? Sandt er det, at levende saa- 
velsom ddde Ruiner af deres forrige Herlighed endnu ere tilbage, 
men denne Herlighed selv er længe siden forsvunden, og hine 
selv have de ei paa anden Maade kunnet bevare end ved tillige- 
med nærværende Magts og Velstands Opoffrelse at forsage alt 
Haab om i Forbindelse med Fremmede at skride frem til et hoie- 
re Maal. Og er vel af saadan Tænkemaade andet Udfald at ven- 
te ? Mon heraf ikke foJger andre Nationers Foragt , Had og, hvad 
der endnu skader meget mere , Aands Armod og Indskrænkning, 
da intet Folk af sig selv enten er saa rigt eller vist, at det jo 
for at bringe det deri endnu videre trænger til andres Hielp og 
Omgængelse* Vi finde derfor, at hos Nationer, der saaledes have 
