isoleret sig, have de storste Mænd dog Landets Sæder eller Love 
tiltrods, al rid sogt at brække disse Skranker ned. Psammltichut 
aabnede Ægyptens Kysrer og Havne for Fremmede. Pttusantat 
og selv Agesilaus stræbte med Lacedæmonierne at forene foruden 
der hele Peloponnes mange flere græske Stæder saavc! i Asien 
som Europa: og kunde de fdrste vel ellers være bleven til en 
herskende Stat? Skulde de ved noget andet Middel naae der sam- 
me, maatte de have behandlet disse Bundsforvante paa samme 
Msade som for Messenierne, ved at gidre dem til Slaver, ind- 
skrænke deres Eiendomme og Nydelser, ligesom sine egne, til en 
Jernmvnt, Vandet af Eurotas og hiin berygtede sorte Suppe: men 
saa er hverken offentlig eller privat Velstand muelig at erhverve* 
Med Jyderne forholdt det sig fordum og maatte herefter forholde 
sig ligeledes, hvis de nogensinde fik deres Statsforfatning iglen, 
at de ingen andre end odelæggende Krige kunde fore, og, hvis 
de deri bleve Seiervindere , skulde de overvundne Folk enten dri- 
ves ud eller blive solgte til Slaver, at de ikke, naar de som Frie 
kunne blive under Patroners Herredom, disse da ved idelig Om- 
gang eller blot Berorelse skulde blive besmittede deraf* Saaledes 
at afsondre Stater er derfor vel især andre til Skade, men he lei 
ikke nyttigt til hines egen Sikkerhed og Velstand. Thi Manges 
Had foder dog omsider en upaatvivielig Undergang, og et een- 
somt Liv er saa langt baade fra Vellyst og Overflodighed, at hvad 
enten Stater eller enslige Personer vælge det, maae de tillige gio- 
re et Slags frievillig Fattigdoms og Afholdenheds Lofre og det i 
aandelig saavelsom legemlig Henseende. Da nu hverken Salomon, 
eller Pausanias, Psammitichus og andre saadanne MænJ derved, 
vilde lade sig Hænderne binde; saa indgik de Forbund baade med 
