254 
skandse sig selv: hvor meget mere maae andre Lidenskaber, som 
aldrig udeblive, lægge Vægt til dens kolde og forsigtige Bereg- 
ninger? Men lad os sætte, at dette System engang var bragt til 
Fuldkommenhed, og, hvad dets Talsmænd formodentlig ville sige, 
at de derfor hidindtil forte Krige vare de nodvendige Giæringer, 
der i Naruren selv altid gaae foran Tingenes Fasthed og ordent- 
lige Gang. Hvo indseer ikke, at intet kan være ubestandigere end 
Just Ligevæg?, hvilken den mindste Omstændighed, der uden fra 
©g af os uafhængig kommer til, ophæver* Naar derfor hint poli- 
tiske Mesterstykke var fuldbragt, hvorpaa man i Secler har arbei- 
det, saa behovedes der dog intet andet end et eneste overordent- 
ligt Genie for at kuldkaste det. Thi hvor stor Overvægt et såa* 
dant kan give ei blot en lige mægtig, men endog en meget sva- 
gere Stat, have Philip, Alexander og Friderik den anden noksom 
viisr. Desuden er Ligevægt, hvis endog muelig, Dod, og en be- 
standig evig Dod. Dette System synes derfor mere skikket til 
en uafbrudt Virksomheds og Aarvaagenheds Befordring end til 
Freds og Sikkerheds ; men Historien lærer, at dertil aldrig mang- 
ler anden Leilighed, og Fornuften foreskriver denne Virksomhed 
saa vel ædlere Bevæggrunde som et langt værdigere Maal. Andre 
mere skeptiske Fersoner. turde maaskee kalde den Sætning selv i 
Tvivl, at bestandig Fred, Sikkerhed og indbyrdes Tillid fremmer 
Vindskibelighed eller de nyttige Kunsters Flor, og fdlgelig Er- 
hverv tillige eller Rigdommes Opdyngeise. Det kunde maaskee 
forekomme dem, som om Kunstfliden omsider maattc sloves ved 
ensformig Ansrrængclsc, hvis Frygt og Fare ei bestandig under- 
holdte Kærlighed til det Erhvervede og hvæssede ver Lvst til 
Mere. Men er dette da virkelig Tilfældet i ordentlige og vclind* 
