i6j 
ralske Baand ere derfor desto mere nodvendige. Hver utallige 
Exempler fra Metius Fuffzthis af indtil Mazeppa eg Dumourrez 
3odc sig anfore paa hvad stridige Fordele i Selskaber formaae, naar 
indbyrdes Kiærlighcd og Troskab mangle? Skulle flere Stater virke 
sammen til et fælles Oiemed , saa kunne disse Dyder alene give Vis- 
hed om et lykkeligt Udfald* De mægtigste Forbund have derfor 
næsten aldrig udrettet noget Stort enten til Forsvar eller Erobrin- 
ger, fordi de vare byggede paa Fordele, der, om de endog virke- 
lig ere fælles, dog ei kunne opveie de Forbundnes sædvanlig kun 
alt for velgrundede Mistroe til hverandre. Thi ere Fordelene end 
de samme, saa ere de dog ei paa alle Sider lige store. G em een- 
lig har man ogsaa kun eet og samme nærmere Maal, altsaa kun en 
Deel af Veien i Selskab at gidre: det fiernere kan desuagtet være 
meget forskiellrgt, naar det ei er det nodvendige og sidste Maal, 
som Natur eller Fornuft ligedan har opstillet for alle* I Ostindi- 
en siges Malayerne paa mange Steder aldrig uden bevæbnede med 
deres Creecs eller Dolke at forlade deres Huse : endog til Samtaler 
med saa kald te Venner bringe de dem altid med. Saaledes ogsaa 
Stater. I Europas barbariske Tidsaldre besogte Konger og Fyrster 
hverandre gemeenlig harniskede : til Giestebuder selv komme de 
ei lettelig sammen liden en Flok af deres Kæmper i deres Folge, 
hvoraf Antallet undertiden var bestemt. Hvilket Liv! Hvor liden 
Sikkerhed, Lyst og Glæde! Kan noget være gavnligt, der er om- 
spændt af saa megen Frygt og Fare? I vore Dage seer man vel 
ofte Fyrster at tilsidesætte denne Forsigtighed. Under deres Om- 
favnelser og Venskabs Beviismnger bære de vel ingen Frygt for 
hemmeligt Overfald eller skiuire Sværd ; men hersker der i deres 
Mdlcmhandlinger storre Sikkerhed eller Tillid? Det vilde gandske 
