i 53 
,-ist vrere hol! igen at or. ske. Hvo kunde rviv;; pea, der is pai 
alk Sider maaite geriade til id ^ohcte Gavn. Disse Ting cec saa 
klare og Enhver i Historien e. aldeles ukyndig 5;; bekiendte, at 
jeg derved ei behover at opholde mig. Den eneste Tv. vi. der 
en i nu staaer tilbage, kan være, cm ei en mægtig cg ved sin Belig- 
genhed isolere: Handelstal naar den forst havde tilvendt 51 ir Her- 
redommer over alle andre- uden offentlig S.* de lighed dog vir s ik- 
krec cok mod disses Hid qg Misundelse. Derre kunde d: alene 
være saa, hvis for det fdrste dens hue Fie: vi: uafhængig af 
udvortes Omstændigheder; hvilkel ei han siges om nogen . la: g: 
mindre om en Handelsstat; hvis dernæst dens : wxcs Styrke 
var grundet pia en ligesaa almindelig som usvækhehg Mer.. ug , at 
alle Borgeres Nytte fordrer en bestandig Anstrengelse for a: holde 
denne Magt vedlige ; men naa: Mængdens Elendighed, Rigdom- 
mens Ppdyngelse hos forholds vii s kun fa i B; gere :g : sses Egen- 
Dyttighedj en i::zvzr.i.? Folge ar den de Egoisme 
det iu.ereanule Svstem , stedse mere og mare maa svække de- -e 
Overbevisning ; hvorledes kan den da længere s:a<a tåsti Endelig 
maa dog den uophor li g overspændte Kraft ved Med.oYred. Vellev- 
net og de kunstige Middler.cUfir Hiertestyrkninger se;v som man 
nodes til at anvende, for at holde Mod og Evrrrghed vedhge, til- 
si ist blive slappet. Men forgieves lyder Sandheden! Stemme i disse 
Statsmænds Gren. For ar blive giennemtratngen.de nok tii at virhe paa 
deres offentlige« maarre den forst have været istand ti] at forandre deres 
private Charakier. Det vilde davære ler ar lære dem Retfærd ghed 1 
Omgang med fremmede Nationer, naar de tilrorn indsaae, at denne 
Dyd ogsaa i deres Forhold til Medborgere alene kan forsikkre dem 
selv Fred, Værdighed og varigt Gavn. 
