174 
nesket derimod i bestandig tiltagende Kundskab, Oplysning og- Er- 
faring, i vedholdende Stræben efter Fuldkommenhed forener For- 
tidens Tildragelser med Nutidens , og benytter dem ril Fordeel 
for dem selv og Andre i Fremtiden. 
Disse store Fortrin som Menneskene nyde fremfor alle an- 
dre Væsener paa Jordkloden vilde dog være mindre fremstikkende, 
og af ringere Virkning, hvis de ikke i selskabelige Samfund gien- 
sidigen bestræbte sig for at udvikle hinandens Fuldkommenhed. 
Aliene og uden sin Lige, vilde Mennesket maaskee ikke udmærke 
sig meget fremfor andre Rovdyr; dets Bestræbelser vilde nok 
aliene være indskrænkede til dets Underholdning , Sikkerhed 
og Forsvar. Intet Dyr i hele Skabningen trænger derfor sat 
hoiligen til et selskabeligt Liv og til Forbindelse med sine Li- 
ge som Mennesket; det kan ikke undvære en saadan Forbindel- 
se, naar det skal opnaae dets hoiere Bestemmelse. Ved Samfundet« 
forenede Bestræbelser kan den Kloge og Oplyste komme den min- 
dre Kloge og Enfoldige, den Erfarne den Uerfarne, den Stærkere 
den Svagere til Hielp for at fremvirke det Gode, og for at op- 
naae storre Fuldkommenhed. Naturen magede det derfor viseli- 
gen saaledes at fælles og giensidig Trang nodte Mennesker ril at 
forene sig i Selskaber, og at denne Trang maarte stige i et be- 
stemt Forhold til deres Fornødenheder , og Nødvendigheden at af- 
værge Farer for dem. Saaledes fremkom Byer og Sræder, Regen- 
ter og Love, storre og mindre Riger. Uden selskabelig Over^ens- 
komsr og Vedtægter, og Love og Straffe for deres Overtrædelse, 
uden Rtegiørtfig og Ovrighed vilde Mennesket nok utgtftt ders hoie 
Evner være det vildeste og ubændigste Dyr paa jordkloden. 
