179 
som en almindelig Grundsætning, at hvor Folkemængden med Be- 
standighed (og uden Medvirkning af kortvarende Omstændighe- 
der) foreges, der eier Landet productive Evner, der findes Næ- 
ringsveie, og, under Arbeidsomhedens Velsignelser, Lykke og 
Velstand ; hvor derimod Folkemængden med Bestandighed formind« 
skes, der herske Fattigdom og Mangel, jordens slette Dyrkelse, 
Næringsvejenes Formindskelse, og Landet bliver 6de for Menne- 
sker og Dyr, og gaaer sin Undergang imode. 
I de nyere Tider og især i den sidste halve Deel af det 
henrundne Seculum, har man givet Folketællingen en mere viden- 
skabelig Retning, og har giort den mere velgioren-de for det Al- 
mindelige. Man har forbundet den med Fode- og Dede Lister; 
man har noiagtigen bemærket de Fodtes Tal i og uden for Ægte- 
skabet, man har ved Erfaringer lært at kiende Ægteskabernes hoie 
og velgidrende Indflydelse paa et talrigt og kraftfuldt Afkom, frem- 
for Polygamie og Concubinat, og derved lært, at det er velgioren- 
de for en Stat at befordre ægteskabelige Forbindelser; man har 
lært, at Arbeidsomhed og Maadelighed ere Hovedsrotter for Folke- 
mængden, ligesom den meget bidrager til Menneskenes Held og 
Lykke. Man har fremdeles været meget agtpaagivende paa de Do- 
des Tal i begge Kion og i alle Aldere, paa den bestandige Kamp 
imellem Livet og Ddden fra Fddselen til Graven, paa de Sygdom- 
me, som fra Vuggen til den hoieste Alder igien bortrive Menne- 
skeslægten, deels efter Naturens evige og uforanderlige Love deels 
frembragte ved tilsyneladende tilfældige Omstændigheder under 
Forsynets vise Bestyrelse, og deels ved alle Slags Uordener hvor- 
til Menneskets Letsindighed og Usædelighed giver Anledning, som 
Z 2 
