Naturens sædvanlige Ganj kunde være åt vente. Pigen under 20 
og Ynglingen under 25 Aar, om ikke særdeles Omstændigheder 
maatte kræve der, handle derfor Især under vores Himmelegn, som 
oftest ilde imod dem selv, deres Afkom, og det Offentlige at 
indlade sig i Ægteskab. Jeg paatvivler ikke, at en bestandig Er- 
faring om disse Menneskers Historie i en Hække af Aar kunde 
folges, vilde stadfæste denne Sandhed, som jeg saa ofte paa min 
lange practiske Bane har havt Leilighed at bemærke. De gamle 
Germanier holdt det for en Skam naar Pigerne giftede sig forend 
20 Aar. Ved Giftermaal saae de paa Liighed af Alder, Styrke 
og Storrelse; og Julius Cæsar og Tacitus finde heri, med Rette, 
Aarsagen til deres fortrinlige Kraft og Storrelse. 
Det strider aabenbar imod Naturens Orden og Hoved -Hen- 
sigten af Ægteskabet naar Mennesker af en meoet ulige Ald:r ind- 
lade sig i denne Forbindelse. Skaberen har ved ellers sunde og 
usvækkede Mennesker forundt Mandens Forpia ntel ses-Evner et læn- 
gere Tidsrum -end Qvindens Frugtbarhed, hvilken imod det 50de 
Aar aldeles ophorer* Naar tvende aldrende Personer af omtrent 
lige Alder gifte sig, saa kan paa Folkeformerelsens Side inret der- 
imod være at indvende. Men naar en gammel Mand tager en 
ung Pige, eller omvendt, saa at der ere 25 til 30 eller flere Aars 
Forskiel imellem deres Alder, saa strider det upaatvivlelig imod 
Naturen og slige Foreninger mine blive enren aideles ufrugtbare, 
eller Ægteskabet k*n dog ikkun blive saa kom -årende, at ingen 
talrig Afkom mueligen deraf kan venres. Onskeligt vilde det væ- 
re at slige med Hensyn til Alderen ulige Ægteskaber i de aarlige 
Ægtcskabslister bleve anfortc og om deres Tal som jeg formoder 
