204 
den om dets Tilværelse i ældre Tider, undtagen Ruinerne; Det 
stolte Rom, skulde synke i sine Ruiner, Uorden og Odselhed skul- 
de aÆose Orden og Sparsomhed, Arbeidsomhed og almindelig Vel- 
stand skulde afloses ved Enkeltes uhyre Rigdomme og Mængden« 
vderliee Fattigdom* De meest veleiorende ved Ian? Erfaring hæv- 
de de Love skulde først undergave enkeltes Undtagelse, hvilket i 
alle andre Tilfælde med Sikkerhed bebuder deres forventende fuld- 
komne Tilsidesættelse, Gode Sæder og Maadelighed skulde forja- 
ges af Usædelighed, Vellyster, Udsvævelser og andre Laster, som 
man ellers forgiæves soger i Verdens Aarboger. Censorernes Em« 
beder som vare bestemte at vaage over Sæderne og Lovenes Efter- 
levelse , til hvilket det gamle Rom skyldte $3a meget af sin Stor- 
hed, skulde tabe deres velgiorende Myndighed og endelig indgaae« 
Mindre Jordlodder, som forhen ikke aliene ernærede mange tu- 
sinde Familier, men ogsaa frembragte et meget betydelig Over- 
skud, og efter Plinius inc^edibilem arionæ vi.'itGtem, skulde kiobes 
af Rige? og forvandles til latifundia, ikke mere dyrkes af Roms 
fdrste Hædersmænd, og romerske Borgere, men af Slaver, end- 
og ofre for Forbrydelser korporlig straffede Slaver, og derved 
Mangel og dyr Tid frembringes; og Rom gaae sin visse Under- 
gang imode. At under disse Omstændigheder Næringsveiene maat- 
tc formindskes, Ægteskaberne blive mindre talrige, og derved den 
sande Kilde til Folkeformerelsen udrorres, Borne- Opdragelsen bJi- 
vc slettere, deres Dodelighed srærkere, de gsmle Romeres ædle 
Charaktcristik , National-Aand , og Fædr£lands*Kierlighed aldeles ud- 
slettes, og Folkemængden ligesaa hastig aftage som den forhen til- 
tog, er en Selvfølge. Forgiæves stræbte Augustus ved Love, ud« 
m arker Agtelse, Hæder og Fortrin, at opmuntre Mængden til at 
