20| 
Vel beskiæftiger Jordbrugen den storsre Deel tf en Stats 
Beboere, som kan giore dem velhavende, tilkde dem ægteskabe- 
lige Forbindelser, og give dem Evne til en Families Underhold- 
ning, dog ere andre Næringsveje og Industriegrene næsren af 
samme Vigtighed, og befordre upaatvivlelig samme Oiemed. Jo 
mere Næringsveie ere mangfoldige jo lettere er det for enkelte 
Individuer, at vælge de Grene deraf som synes dem at være 
meest passende for deres Anlæg og Kræfter, deres Evner og deres 
Tilboieligheder. Jeg henregner hertil især Handel, Soefart, Fa- 
brik-Anlæg og Huusilid. Handel og Soefart, som for faae Aar 
siden vare i en hoi Grad blomstrende hos os, bleve ved Englæn- 
dernes troeldse Overfald og tlen paafolgende Krig cdeiagt> og fin- 
des for nærværende Tid ligesaa indskrænket som usikker; at der- 
ved mange Næringsveie -er ophorte er en Seivfolge. Vel beskiæf- 
tigc mange sig med Kaperie i Stedet for Handel og Soefart, dog 
synes denne Næringsvei ikke at være egnet til at opvække Bor- 
gerdyd, Orden, Sparsomhed, Tarvelighed og Sædelighed, eller at 
lede til huuslig Lykke. Vel -det Land som har en god climatisk 
Beliggenhed, og en Jordbund, som ved behorig Culrur kan frem- 
bringe meget mere end der behoves til Beboernes Underholdning 
og andre Livets Nødvendigheder og Behageligheder. Kongeriget 
Danmark er i dette Tilfælde. Dets yndige Oer ere i en hoi Grad 
frugtbare, Og kunde naar Beboernes Kundskab og Virksomhed 
staae i Forhold til Jordbundens Godhed, maaskce frembringe, 4 
og flere Gange saa »meget, som den nu yder. Vel det Land, som 
ikke aliene veed at frembringe det som horer til Livets Ophold 
og Fornoielsc, med ogsaa at forædle dern (il egen øg Fremmedes 
Nytte. Vore Landsmænd have aldrig u-dmxrkcr sig 1 at forædle 
