90 Aar og derover ; hvilket dog selv paa nogle Steder i de dan- 
ske Stater iagttages, vi vide endelig ikke iblande hvilke Stænder 
Sygdom og Dod have været almindeligst. 
I de aarlige Dodslister som for hver Maaned særskilt burde 
infdres, synes at burde indeholde i tabellarisk Form, Lobenum- 
meret, de Dodes Navne, Kionnet, de Fuldbaarne, Dodfodte, eller 
strax efter Fodselen Dodes Tal, deres Alder, og om de ere dodc 
i det forste, fra det andet til det femte Aar og siden i ethvert 
Decennium, de Dodes Stand eller Næringsvei, Ugivte eller Givte, 
Enkemænd eller Enker, og hvor mange Born af hvert Kion de 
efterlade, og endelig Sygdommen eller de tilfældige Omstændighe- 
der hvorved de ere bortrevne. Iblandt de Dode tindes adskillige 
som ikke nyde den sædvanlige Begravelse, og disse savnes i Dd- 
delisterne, Jeg nævner ibland: disse forst de Druknede, saavel 
de som tilfældigen eller ved Letsindighed sætte Livet til i Vandet, 
som især de Ulykkelige, som forladte af Haabet og Religionen af 
disse blide Ledsagere paa Livets Bane, forladte af Tillid til deres 
Medmennesker og sig selv, vælge sædvanlig denne Dodsmnadc 
fremfor andre. Den stdrste Deel af disse synes ei at komme til 
offentlig Kundskab, da de som oftest vælge Tid og Sted til deres 
raske og uigienkaldelige Handling , saaledcs at hverken Omhue 
eller Kunst kan virke til deres Frelse, og ofte bortrives af Havet; 
andre endog belæsse dem med Steen hvorved de synke, uden no- 
gensinde at bhve opd.igede. Det synes dog at være mueligt for 
Politiet og den boigc.Iige Ovrighed at opdage Savnet af ethvert 
enkelt Menneske, om han endog kun lu\de opholdt sig een ene- 
ste Nat i Staden eller paa Skibene i Havnen og paa Kanalerne, 
