24« 
gi ih hnaria) cg Staendotpen s \lotacilIi Oenanthe) , fanges kun af 
Bom , især naar de mod Vinteren komme paa deres Fiyttereise 
ned ril Husene 5 og da paa 3de Maader: 1) ved Snarer af de smaa 
hestehaarlignende Fryndser, der sidde om Hvalbardernes Rand, 
hvilke de anpasse i Engene over de Urter 1 hvis Frde de sdge, 
eller paa smaa Græstorve og toppede Stene , hvorpaa er lagr ea 
Regnorm ril Lokkemad for Sreendolpen, hvori Fuglen da bliver 
hængende med Fodderne. 2) Ved at gidre en ophdiet Kreds, hvis 
Midte de opfylde med smukke gronne Urter, som Fuglen pleier 
at sdge , men om Randen anlægge en stdrre Snare af Fiskebeen 
med en Line at trække paa, naar de see Fuglen i Midten, og saa- 
ledes snærer den om Fodderne. 3) De skyde dem og med smaa 
Flitsbuer, der næsten ere som Europæiske Borns, og med hvilke 
de grdnlandske Drenge skyde temmelig vist; Pilen dertil har et 
spidst jern eller Been i Enden, og i Buetræet er et Lob for dea 
at skydes frem i ; Strengen cr af Senetraad og isteden for Stille- 
pind bruges Fingrene at skyde den op med. 
Men Svefughne ere desSere og for Gronlænderne vigtigere, 
hvorfor de og til deres Fangst have udfundet kunstigere Redskaber«. 
Især kommer her i Betragtning deres Sot'fugkpUl, kaldet Kugir, 
hvilket Navn den har tilfælles med en Snor at trække noget paa 
(af Kugipok, trækker noget paa en Snor, Traad etc ) , fordi man 
ved at træffe Fugten med denne Piil ligesom trækker den derpaa, 
da den hores igiennem og ofte kommer til at sidde langt op paa 
Pilen*). Dens Hoveddele cre 4, nemlig: 1. Skaftet, 2. Pilen /r.V, 
3. SidepiUne og 4. Kast drevet, 
Crantz kalder den urettelig Nuguit i sin Hist. von Gr5nL p. r<?£. cj; 
han* iieskrivcUe -evci den med Figur er tildcels urigtig. 
