252 
ges og undertiden med SoefuglegUen, naar d:n træffes sovende 
paa Vander, og man kan liste sig paa den, ved at roe ganske 
sagte. 
Men til de andre Msage-Arter ere andre Fangeredskaber ud- 
fundne. Til Krykkien (Lams tridacrylus) og Tcéinen (Stcrna hi- 
rundo), bruger man et vist Slags Snarer giorre af Fiskcbeen , der 
flere i Tallet ere anpassedc omkring en Træerold til Dobbel i 
Midien, fra hvilket nedhænger en liden Fisk, gierne Lodden (Sal- 
mo villosus) til Lokkemad, da saa Fuglen, ved at slaae skraa ned 
efrer den overlig i Vandet hængende Fisk, maae komme i een af 
Snarerne med Hovedet, øg snare sig selv, saa den af Fangerne 
kan gribes, skiondt man ofte aliene bruger en liden Klynge Tang 
til Sænk, den Fuglen ei formaaer at fore op med sig. Denne 
Maagesnare anstilles meest under Iisskotser, hvor Krykkien og 
Tærnen pleie at opholde sig, og Fangsten er i sig selv farlig, thi 
Fangeren maae holde sig i Nærværeisen, og, om imidlertid en saa- 
dan lisskotse gaaer i Stykker , som ofte skeer uformodentlig ved 
at komme ud af sin Ligevagt og dreie rundt, saa er han om en 
Hals formedelst den skecte stærke Bevægelse i Vandet, og mange 
sætte virkelig Livet til derved. 
De store Maage- Arter, BtacMtnangen (Lams glaucus) og Svart- 
bagen (Larus marinus), fanges vel og med samme Slags Snarer, 
men da bruges gierne en U/k (Cottus Sccrpius) til Lokkemad; dog 
da de ofte komme ind i Bugterne og Fiordene Landet nær, hvor 
Gronlændernc have deres Boliger, fanges de oftere paa 2de andre 
Maader; enten ved en Krog, skiair i et Stykke Spæk, og udkastet 
