25^ 
Hval - Arter derfor, til tt trække Lufr, holde gierne nogle Vaage 
aabnc i Isen, til hvilke de i store Flokke ^jevnlig soge, oppasse 
Grønlænderne dem ved disye Vaage om Iisbredden, og derfra 
slaae Harpunen i dem med biet Line uden Blære, kun hæfter 
man et Mærke paa Linen for at kiende den fra andres, thi, skiont 
Harpuunlinen er uden Blære, har man ei at frygte for at de skulle 
undlobe, saasom de have ei flere Vaage eller aabenr Vand i Nær- 
heden at soge til, men maae stedse tilbage til samme Vaag at 
trække Lufr, og naar de omsider doe af Harpuunstikker , kiender 
hver sin Line og trækker sin fangne Fisk op paa Isen. 
Marsvinet (Delphinus Phocæna) fanges og med samme Red- 
skaber, men for at kunne anbringe disse Pileskud, maae der pas- 
ses paa, naar det er trygt og holder sig nogen Tid stille i Vand- 
skorpen, Springeren (Dclphinus Delphis), Sv'mehvalm (Delphinus 
Tursto) og Lillevangen (Physeter Micropsj, saavelsom de ovrige 
Ta-ndflske, give Gronlænderna sig sielden af med, da de ere for 
vilde, saa det er kun et Lykketræf, at flere samlede kunne fnide 
Lejlighed at harpunere dem ligesom Æarsvin.t. 
De egentliec Fiske af det store Slags , saasom : BetUJlyiidrent 
(Plcuroncctes Hippoglossus og Cynoglossus *) , Stortorskene (Gadus 
Morrhua og Callarias), Stien (Gadus virens), Langen (Gadus Moi- 
va;, Radfisken (Perca Norvcgica) og Berglaxen (Maerourus rupesirii) 
*3 Den Fisk, jeg nemlig under dette Navn har beskreven i min Faunt 
Gronl. Sptc. men vil soge Lejlighed i en af mine følgende 
Afhandlinger normere at bestemme. 
