259 
en Blære paa overste Ende af Snoren, kaldet Auatårtak (af Auatak, 
en Kobbeblære), som enten er Maven af en Sælhund, Hund eller 
Marsviin, eller og et Stykke af en Hvidfiskemave; naar denne 
Blære er oppustet, tiener den til at holde Snoren oppe i Vandet, 
saa den ei skal synke, i Tilfælde at man maatte nodes til at give 
Slip paa den for at. give efter for en stor Fisk. Den maae vær« 
middelmaadig stor, at deels ei Snoren skulde briste, om den var 
for stor, deels Fisken ei lobe bort med Snoren, om den var for 
liden. 1. er et lidet Been-Ror med en Tap i, paa Enden af Blæren, 
Itvorigiennem man oppuster den, kaldes derfor Pmrbik (af Fuer- 
pok, blæser op). 
Denne Snore er ikke af liden Vigtighed for en Grenlænder, 
thi den skaffer brav Fode, naar han opholder sig paa gode Fiske- 
pladse. Men, da den, som sagt, bruges paa meget dybe Steder 
enten i Fiordene eller paa Fiskebankerne ud til Sdes, kan ei der- 
med fiskes uden i stille Veir, liden Stram og Sdegang, paa det 
Snoren kan blive ved Bunden; og især skeer det Forasr og H6sf 8 
naar Grønlænderne ei have meget andet at giøre , fordi Sælhunden 
da er borte, og Fiskene, ved at sjippe Sælhunden deres Fiende, 
komme under Landet; dog skeer det og om Vinteren i Fiorde- 
ne. I aabent Vand fiske Mandfolkene næsten allene i deres Ka- 
jak, og have da Snoren liggende helst bag, sielduere for , sig paa 
Kajakken oprullet, og, naar de komme ti! Fiskepladsen, binde 
Mading paa af Ulk (Cortus Scorpius) eller andet beqvemt paa oven- 
meldte Sted, 'ei paa Krogen eller Modhagen selv, men oven for 
samme, hvorfor Fisken og ofte undgaaer ; gierne mager man det 
laa, at Ulkens Skind vender ind ad, men dens hvide og blanke 
K k s 
