266 
dog el ere meget fcrskielligt fra hverandre, og allé sidde paa Tr«- 
skatter i* I 3 Alen lange. Stikkeren selv, som særres paa Skifters 
nederste Ende ; gi o res enten ar S:'m med Modhage eiier Kr:g, 
hvorar een ril hver Side, saa ar een bliver ugrenet, eiier og af 
gammelt Jern, som min klo ver i een ene Ende, og lader blive 
heelr i den anden for at stikkes ind i Skafter, da Kicften danner 
tvende til hver Side ud^raaende og :r.-zi Med ha seer forsynede Grene; 
eller og man bruger småle Stykker Reemhcrn dertil, eet paa hver 
Side, fastbunden til Skaftet, med flere Modhager paa dén inder- 
ste Side ; nogle sa*re og imellem Grenene en Middelpig af Jern, 
•som skal hiclpe ti] at stikke Fisken desvissere , men har ingen 
Modhager ; egsaa nogle bavé paa oversre Ende af Skafter en Knap 
af Træc eller Been. 
-so*^? • tv?z - : ->e5wB '! ,r«. IlBw^pii^^' ^"'ttÉ^'iSlHlBN^^'*- ' 
Denne F::kcjiihk-:r f s om sees F:g" 14 med Jernpiege og 
Meliembraad j cg Fig. 15 med Hornpigge og fiere Modhager: 
bruges altid nær ved Landet paa ei meget dybe Steder., saa at 
man kan see fristed enten siddende stille paa Grunden eiier svorn- 
mende forbi 1 Vander , da man passer paa at faae den lige over 
hans Ryg og snkker den i ham, thi siden kan den ci, formedelst 
Modbngerne, slippe les-, men trækkes op. Med dette Fiskered- 
skab kan endo^- Drenge og Qvindfolk giore god Fangst., naa;- Fi- 
sken ret vil gaae ti!; dog kan det ei skee uden i stille Veir , thi 
ellers seer man ei vist Stedet, hvor den er, folgelig^ ogsaa let 
slaaer Feii ; naar derfor Vandet rorcs noget af en liden Blæst, me- 
dens Fangsten gaaer for sig, pleier man at tage et S'ykke Srrk 
eller og Rognkaldens gydedc Rogn i Munden, gumler det srneat 
og udspyrter det i Vandet noget fra sig, hvor Vinden kommer 
