z6j 
fra, derved bliver Vandets Overflade rolig for en Tid, saasom 
Fedmen vider sig ud til alle Sider og dæmper de smaa Boiger. 
Artigt er der ved denne Fangst, at den, som forst faaer 
Fisken at see i Vander, skal hore den til, om han saa end ikke 
selv har noget at stikke den med, og andre, som stikke den, le- 
vere Eier manden den uden Omstændighed. 
Til Hyren (Oadus ÆglefTnus) at fange bruger Grenlænderne 
en artig Maade, som de sige sig at have lært af Fieldræven (Ganis 
Lagopus) som plejer at komme til Strandbredden om Vinteren at 
fiske, ved at rdre med sine Laller i Vandet mellem den brudne 
lis , hvorved den lokker denne nysgierige Fisk frem til Overfla- 
den og griber den. Ligesaa giore nu ogsaa Grenlænderne, enten 
mellem de af Sdegangen brudne Iisstykker ved Stranden, eller i 
et a£ dem selv hugget Hul paalsen, helst i Februar - Maa ned , da 
den leger, og dette maae skee om Natten, Aften eller tidlig om 
Morgenen ; da man rorer Vandet med en Pind og gidr det klart, 
hvorved Fisken lokkes op og kommer ganske overlig i Vander, 
og bliver greben med Hænderne. 
Lodden (Salmo villosus)*) komme de allerlettest til at fange,, 
som er en særdeles Velsignelse af Forsynet, da de beliove denne 
*) Denne Fisk har jeg i min Fauna Gronlandjea, Pag. 177, kaldet Sal- 
mo arcticus, men, da Pallas har en anden Salmo muler dette Navn, 
som og under samme er indfort i Gmeiins System, saa er det be- 
dre med Udgiverne af Zoologia Danica i 4de Tome Pag. 45 at give 
den det Navn Salmo villosus, hvilket og bedre svarer til det Gine- 
linske Navn Clupea villosa, skiont han urigtig med Muller har 
regnet denne Fisk blant Sildene. 
L 1 2 
