$f 1 
7. Andre fange dem med en Fiskesnare, kaldet Napiut, der stem« 
mer overens med den under Teistefangsten (Pag. 250) om- 
meldt ; Forskiællen er blot , at Fiskesnaren bestaaer af tyndt 
Fiskebeen og Skaftet er længere; hvilket man udstikker fra 
Elvbredden med sin udvidede Snor paa Enden, og soger at 
faae denne om Fisken især tæt ved Giellerne, da man træk- 
ker til sig med den anden Ende af Snoren, der snærer Fi- 
sken ved Giellerne, og haler den ind, 
g. Nogle fiske den med en Krog paa Enden af en Line, hvilken 
man hugger i Livet paa den. 
o. Syd paa Landet siges man og at fiske den med Medetnoren 
(Pag. 264) fra Elvbredde, der rage ud over Vandet, saa at 
man ei lettelig kommer til Syne. 
ic, Den almindeligste Fangemaade er ellers, at man afdeler en li- 
den Bugt med et lavt Steengierde tvers over, da Stenene erc 
lagte tæt paa hinanden, kaldet Sappuiit (af Sappuvok, ind- 
dæmmer), hvilken Laxegaard dannes i Ebbetiden, dog saa 
at Gierdet eller Dæmningen ei naaer til Vandets Overflade, 
naar det bliver Flod ; naar da Vandet begynder igien at fal- 
de, saa samle sig en Mængde Kajakroere med deres Baade, 
adspredende sig noget ude i Soen for Gaber af Bugten, og 
plaskende og larmende i Vandet drive saaiedes Oreden for 
sig ind i Bugten over Gierdet ved at roe tværs for Gabet 
frem og tilbage, hvorved den skrækkes ind efter, og derin- 
de holder man den med lige Larm spærret, indtil Vandet 
falder ganske, saa Gierdet kan dæmme for Fisken, da man 
