Ikke heller maa mm forundre sig over Monogrammet pa& 
Myntens Avers. Middelalderen gjorde meget af Monogrammer, 
hvilket især Fyrsternes og Kejsernes Navne I Diplomerne bevise, 
cg hvor hyppigt Korsfarerne selv i Inscriptionernes Context brugte 
disse Forkortelser , kan sees af de OY.enanfd.rte Gravstene over 
Bftlduin h og IV. y 
Vor Roger kalder sig Ftjrtfe af Antsockién , roreli han vir- 
kelig' var Landets Regent. I de Tider tog man det ikke saa 
iioje med Titulaturerne. Men mueligt er det alligevel, at Tite« 
len som han forte, stod i Forbindelse med hans Plan, at anmasse, 
sig selv Herredommer over dette Land. 
Endelig maae vi ogsaa lægge Mærke til, at Myntens Sprog 
er det græske. Antiochien har endnu dengang havt mange græske 
Jndvaanere: og Boemmd havde efter at have faaet den til Ejen^ 
dom af Korsfarerne, maattet tage den til Lehn af den byzantinske 
Kejser Aiexins Ccmnenus, 
Foruden denne Mynt haves af Staden Antiochia et Segl, 
paa hvis ene Side sees Apostelen Petrus med Noglerne i den hojrq 
og et Kors i den venstre Haand, og Legenden SANCTVS PETRVS. 
Paa den anden Side forestilles Apostelen som prædiker for Folket, med 
Omskrivt S. CVMVNIS ANTIO-GHIE. SigiUum Commums Antiochiv« 
Udentvivl er aksaa dette Segl det, hvormed Stadens Magistrat 
Under de latinske Fyrster udstædte sine Acter« Sproget er her 
% ) Maritr Deserts del Temph d^Ua RimTrmQW* p f 12$* 
VM*$d.$Kr. 1 805. IFDsh S Haftu € 
