s? 
gamle Dage, er Forstyrrelser eller Modsystemer, der s^&vanlig 
heller ikke længe bcstaae. Sammenligner man nu dermed de Rid- 
ser og Tegninger til et Naturtempel, som vi for Tiden have 
tilbage, saa veed jeg ikke om disse ved Philosophiens Haand ud- 
kastede behdve saa meget at vige for de gamle Grækers skionne 
eller egentlige Kunstværker , som man gemeenlig synes at troe y 
og om den ædle Simplicitet , der i de sidste med Majestæt for- 
enet indskyder nyere Kunstnere saa megen Ærbodighed, ei for 
de fdrste fordrer den samme af alle dem, der lade sig indvie i 
Naturens Helligdomme* 
De mest glimrende Theorier, hvoraf de nyere kan rose sig, 
bestaae i Almindelige Naturloves Opfindelse og Anvendelse paa be- 
synderlige Tilfælde. De fdrste ere efter Opfindernes egen Til* 
staaelse ei andet end almindelige Erfaringssætninger , der ingen- 
lande gidre Særsynerne mere begribelige, men meget mere spæn- 
de vor Forundring, d. e. gidre dem endnu mere paafaldende. 
Saaledes troe vi nu at vide, at det er den samme Lov, der be= 
stemmer Himmellegemernes Afstand og Bevægelse, som den, der 
gior at Stenen falder til Jorden, og at tvende Draaber Vand, 
naar de berore eller komme hverandre nær, flyde sammen; men 
vi maatte meget feile , om vi derfor troede at kiende Aarsagen, 
fordi vi mærke at den er mere almindelig end nogen tilforn tænkte. 
Enten vi. med Newton og hans Disciple kalde den Attraction, med 
Empedoctes og Heraclit Venskab mellem beslægtede Elementer, 
eller med de nyeste Narurphilosopher en Stræben efter Identitet i 
de modsatte, saa bliver Sagen derved ikke klarere. Venskab og 
Slægtskab ere imidlertid mere betydende , uagtet^ Meningens 
Vid. Sel. Skr. 1 80 S . IV Dd , I Haft? , H 
