<$7 
•cifiske Expansion og Konti-action synes de at kunne være forskjel- 
lige. De ere derfor de haardeste og tillige de meest elastiske Sub- 
stancer af deres Art, der kan være. Det er .bekjendt, at en 
hoiere Grad af Fjederkraft farudsætter Haardhed, at begge til en 
vis Punct stige med hverandre, fra hvilken de i sammensatte Sub« 
stancer gaae over til Sprodhed, og bliver paa den modsatte Side 
af deres Maximum negative. Hvad Atomerne betreffer , saa kan 
dette der ei have Sted. En absolut Haardhed i disse, d. e. , 
phvsisk Umuelighed af nogen Sammentrykning, vilde vel ligeledes 
gjdre deres "Elasticitet til intet, der, jo mere den, dog uden 
*t komme, saavidt , nærmer sig den yderste Grændse > bli ver- 
stærkere.; alligevel er Jngen Sprodhed tænkelig i det Enkelte. 
Men lader en uendelig Modstand eller Kraft i Materien sig vel 
tænke? Maatte den Stræben at udvide sig, der, ligesaavel som 
den modsatte, synes al Materie væsentlig , ei ganske være qvalr, 
naar den anden ingen Tilvæxt mere kunde faae? Thi er nogen 
Expansionskraft endda tilbage, saa maae Atomerne dog indtage 
noget Rum, hvor hoit det end kan være, kontractiv Kraften er 
folgelig ei uendelig stor, en udvortes Aarsag der kan sættes saa 
stærk som man behager, maae altsaa være istand til at vække 
eller understbtte den ; men, saasnart fremmed Indvirkning opho- 
rer, komme begge Kræfter igjen i det forrige Forhold til hver« 
andre. Man seer heraf tillige, at Atomerne ingen physiske Punc- 
ter kan være: dog denne Sætning maae jeg her lade mig noie 
med blot som ved Leilighed Ibselig at henkaste, 
Lige siden Newtons Tid ere attractiv og repulsiv Kraften 
erkjendte for de sidste* til hvilke man i Undersøgelsen af Lege 
- I i 
