%6 
fcing dem gaaer for sig; og de af dem -der "have en opvafø 
.Åand fole srrax Trang til at optegne Samtidens vigtige Tildragel- 
ser, deels for efter 'flere jien eyedé Åai at kunne gidre sig selv 
Regnskab for sin Levetjd, deels og for at efterlade dem til Ef- 
tertidens Erindring. "Disse forfærdige nu egentliges enkelte Leeå 
af Virkelighedernas srore Kiæde i de i moralske Verden, og de 
bidrage til , at den Kiæde, som tilforn var usynlig, bliver nu 
for Menneskeheden ak meer og meer beskuelig. Vi kalde disse 
forste Arbeidere i Historien Kronikeskrivere eller Annalister. Ere 
disse Annalister M.rnd, d*r selv have taget Deel eller endosr væ- 
ret Hovedpersonerne i deres Samtids store Anliggender, noie have 
vogtet sig for at optegn« andet, end hvad de fandt virkeliges 
at have tildraget sig ; hvo indseer ikke , at siige Annalisters Be- 
retninger maae have en meget hoi 'Værd; men de ere- desværre i 
Historien meget sieldne. Efter slige Annalister vilde der være en 
meget let Sag at skrive en pragmatisk Hist rrie ; thi den ne vilde 
strax erholdes derved, at man tog af Annalisten de enkelte Le ed, 
store og smaa, eftersom de passede i hinanden, og sammen- 
foiede dem til en lang udstrakt og sammenhængende Kiæde. Da 
nu hos Annalisterne Beretningerne ikke altid ligge rene og ufor- 
falskede; saa fordres af den pragmatiske Historie ;krl > er , at hm, 
foruden sin historiske Kunst, ved hvilken han efter den noiag- 
tigste Fdlge forbinder menneskelige Handlingers Aérsager med 
deres Virkninger, og Fremstille!' csgaven , ved hvilken han ud- 
breder Liv og Ynde over sine Fortællinger, ogsaa besidder Skarp- 
sindighed nok, for at bedomme Beretningernes Virkelighed eller 
Sandsynlighed. Denne er Grundideen af en pragmatisk Historie ; 
