il 
efterdi Udsigterne fW 3anne.de Talere vire hoiligen smigrende 
disse Veltalenhedens Skoler af Mange bleve besogte og flittige« 
benyttede* Denne almmdeligen herskende Smag far Veltalenhed* 
der endog længe vedvarede, efterår Statsbestyrelse ti var kommea 
i en Eneherskers Hænder, giorde at begge Nationers pragmatiske 
Historieskrivere x^tttå^ sig efter denne Smag, og brugte d«a 
jsom et Middel til at forskaffe det historiske Foredrag Afve.xling, 
Liv og Ynde. Den pragmatiske Historie blev derved et Drama, 
cn Skueplads, paa hvilken Historiens Personer bleve opfjrte ta* 
lende og handlende, alt efter enhvers Stilling og Tænkemaade* 
Man tænkte sig maaskee Historien nærmest skreven for Statsman- 
den, Feltherren og Taleren; og det kan ikke nægtes, at 
Grækernes og Romernes pragmatiske Historie jo for disse især 
maatte blive et fortrinligt Uddannelses - MiddeL Men just denn£ 
skionne og glimrende Form, saasnart den historiske Critik, der 
alene seer paa usminket Sandhed og tilforladelig Virkelig- 
hed, kaster et skarpt og alvorligt Blik paa samme, vækker, 
hvad enkelte Characterer, Handlinger og Tildragelser angaaer, 
Mistillid, ja endog Tvivl,, Hvo er mig Borgen for, at den 
eller bun Person just saaledes tænkte og handlede? Hvo sikkrer 
mig, at denne Kunsrige og af Historieskriverne med de skidn- 
neste og meest levende Farver skildrede Sammenkiædni'ng af Aar« 
sager og Virkninger er den samme som him virkelige? Dog, 
der er stor Forskiel paa Grækernes og Romernes pragmatiske 
Historieskrivere* Nogle have ikke brugt den rhetoriske eller 
dramatiske Form, og have derved nærmet sig Idealet af sande 
pragmatiske Historieskrivere; blandt disse bor især regnes Salust, 
Julius Cssar og Polybo Andre have indskrænket sig til Samuden> 
