sioiagtigen og fuldstændigen udfort, lader sig tilsidst i sin fulde" 
Storhed og i sine mangfoldige Grens lettere overskue. Denne 
Maade zt bearbeide Historien har i nyere Tider giort den til em 
uhyre Videnskab. Her burde man nu have staaet, thi man stod 
•sikker og arbeidede med Nytte, saa længe man holdt sig paa 
Historiens Grund og ikke overskred dens naturlige Grændse ; men 
Tidsalderens sværmende philosophiske Aand har og virket paa 
denne Videnskabs Behandling. Man troede, -at alle de forskiel- 
lige Synspuncter^ fra hvilke Historien i dens enkelte Dele kan 
behandles, lode sig forene under een almindelig Synspunct eller 
eet saa kaldet Princip, og man hævede sig derved over Histori- 
ens Sphære. Jeg rnaa her et Oieblik opholde mig, da Priis- 
sporgsmaalets Aand egentligen har sin Tendents mod denne Hi- 
storiens Behandling« 
Der udkom i Leipzig 1795 et Værk med Titel, 5 ' Grunå- 
linien zur pragmatts chen Weltgenhichte , als ein Versuch sie auf em 
Princip zitrikkzmfuhren , af Carl Ludwig Politz. Hoved - Ide- 
erne i dette Værk ere grundede paa en Afhandling af Kant, der 
staaer iblandt hans Smaaskrivter, Neuwied 1793, nemlig: ^fdeen 
zu einer nlløemehien Gejchichte in welthiirgerlhher Absicht. Prag- 
matische Weltgeschichte , siger Politz i Fortalen til sit Værk S. ao* 
ist die Darstelhng der stufenweheu Ausbildun** und Entwickelung 
menschlicher Krfifte nm den moralischen Entzweck der Welt zu errei- 
cftefi. "Det har vææt mig yderst besværligt at forskaffe mig et 
nogenledes rigtigt Begreb om dette Værk, fordi det i Grunden 
ikke er andet end Snak og Vind af en ung Mand af Talent ; og 
dernæst, fordi tenrie unge Mand er saa ukyndig i Historien, at 
