han ikke engang; ve-ed, hvad man i Almindelighed "kalder prag- 
matisk Historie; hans falske Begreb om pragmatisk Historie skal 
jeg siden efter berigtige. Jeg onsker her at fatte mig kort,, og 
derfor vil jeg kun berore Hovedmomenterne i dette meget for- 
viklede- Ærnne* 
Forsynets Hovedhensigt med de fornuftige Væsener paa denne 
Klode er moralsk Forædling. Saasnart en Philosoph ved transcen- 
dentale og aprioriske Begreber fastsætter dette som Forsynets Ho- 
vedhensigt med Menneskeslægten, giver han os Ord, men ikke 
tydelig« og faste Begreber; Grunden er, fordi denne Klode er 
en ubetydelig Deel af det uendelige Verdensalt; og fordi Forsy- 
nets Hensigt her maa, saasnart man vil forestille sig den tydelig, 
tænkes i Forbindelse med uendelige andre Hensigter, hvilke man 
igien kunde tænke sig forenede under et eneste Hovedmaal; Hvo 
kan heri, naar han mener det redeligen med sig selv og Andre> 
fastsætte noget? Naar Philosophen heri vil give sine aprioriske 
Slutninger nogen Fasthed, og gibre dem bsskuelige for Mennesker, 
maa han tage sin Tilflugt til Historien; og hvad lærer nu Hi- 
storien os derom? Af 6000 Aar, saavidt Oldsagnerne om denne 
Klode række, steg Menneskeslægten i de forste Totrediedele i 
Forædling; denne Forædling trak sig lidt efter lidt fra Osten 
mod Vesten; i den ovrige Trediedeel forsvandt denne Foræd- 
ling og kom frem i en fornyet Gestalt* Jeg maa reent ud til- 
staae, at saavidt jeg kiender Historien, vover jeg ikke, efter 
den Mængde af Plus og Minus, som her paa forskiellige enkelte 
Dele af Kloden lade sig bringe i Beregning, at bestemme, om 
Productet af moralsk Forædling i den nyers Verden virkcligen er 
