*34 
sigende , at de herunder forstode den dem omgivende Himmel: 
der samme Begreb om Jupiter havde blandt Grækerne alle de, dér 
formaaede ar rive sig los fra den grove Anthropomorphisme. Der- 
for, skjondt Jupiter i Begyndelsen ei var andet, end den Gad- 
dom som regjerede over og beskyttede ethvert saadant Sted, hvor 
åm blev tilbedet, men der med Tiden af de forskjeilige Local- 
Religioner udviklede sig en National- Religion, gav man denne 
Aand, den mægtigste blandt Guderne, Grækenlands og hele Ver- 
dens Bestyrer , til Opholdssted eller, om man vil, til Legeme den 
rene:te, over Alting svævende, Alt indslurtende Luft, der ogsaa 
kaldes Æthex og Lys, og saaledes blev Guddommen paa en vis 
Maade gjort til Eet med dette Element. K:ie Forskjellen tiaeUem 
Grækerne og Perserne, saavidt Herodot kj^ndte dem, svnes alt- 
saa at bestaae deri, at de forste tilbade den Aand, som præside- 
rer over Luften, under Skikkelse af et Menneske og i Templer; 
Perserne derimod henvendte deres Bonner til den samme Aand un- 
der aaben Himmel, uden at forestille sig ham under nogen anden 
Lignelse. Ligeledes taler han om Hades, som -perserne pleiede 
at forsone med Menneske- OrTre, der begroves levend:: jeg tviv- 
ler derfor ikke paa, at jo dette er Oprindelsen til Skrækkebille- 
det Arimanes, som Magerne satte imod den godgjorcnde Gud, 
og som de, efter deres Templers og Seclers Forskjellighed, snart 
sogte at overvinde og underrrykke , ved at odelægge og udrydde 
de Væsener, de formodede at være frembragte af samme eller ham 
hengivne, snart sogte at forsone med afskyelige og hemmelige 
Cerimonier. Disse tvende Guddomme, som vi ville kalde Jupiter 
og Pluto, eller med Magerne Lystt ogftlorket, vare altsaa fra æld- 
gammel Tid af i Besiddelse a£ en vis Dyrkelse, blandt Perserne, 
