t^/o x#/ R^'rø/ MiQ^w fxeanriv hojaa^a *). Men 
den bestandige Strid imellem disse tvende Grundvæsener , som 
Magerne eenstemmigen antage, synes ikke at tillade nogen Mæg- 
ling imellem dem; det synes derfor, som om dette Udtryk 
burde forstaaes om en Mægling imellem begge Væsener og Menne- 
skene, og Mirhra betragtes som et af Naturen godt Væsen, a£ 
Øromasdis Hær, men ringere end denne i Fuldkommenhed og 
Reenhed, staaende i en saadan nærmere Forbindelse med Menne- 
skene, at han baade kan virk? som deres Talsmand hos Oromas- 
des og som deres Beskytter imod Arimanes, ja endog (efter deres 
System, som tillode at Arimanes dyrkedes, i det mindste for at 
afvende hans Vrede) under visse Omstændigheder, som deres For- 
soner hos den sidste« I denne Henseende kunde han altsaa kal- 
aes en Mægler imellem Mennesker og Guder, et Middelvæsen 
imellem tvende hinanden modsatte Grundvæsener. Denne Idee 
skal nærmere stadfæstes, naar vi komme til Forklaringen af de 
romersk - mithraiske Mindesmærker, 
IX. 
Hvad der paa intet af disse Mindesmærker pleier at mangle* 
og som folgeligen kan ansees som væsentligt, er den unge Gud 9 
ifiort en orientalsk Klædedragt, og opspcungen paa Ryggen af en 
Tyr, som han med det venstre Knæ trykker ned til Jorden* 
Med den venstre Haand griber han den fast om Munden? og dra- 
s) Ds I$td. p. 369, 
S % 
