141 
Gruppe saa lige, at adskillige Foltolkere deri have troet at gjen- 
kjende samme Gud, til en meget lettere og naturligere Forestil« 
lin^smaade, som i alle Henseender bedre stemmer overeens med 
hvad vi vide om denne Dyrkelse, nemlig til den Mening, at her 
afbildes et Offer, som Mægleren Mithra tilbyder de 'tvende store 
Guder* Mithra* s Handling .er her, ligesom Seler ens , ikke et sim- 
pelt ubetydeligt- Offer , men et saadant , som en selerrig Guddom 
kan bringe, der i eet OiebliK. overvinder, nedstyrter og dræber 
det vilde Offerdyr. Det kan ogsaa være, at Tilnavnet: Den 
Uovervindelige, som hyppigen gives Mithra, sigter hertil, da man 
virke li gen , ham og Seierens Guddom undtagen, ikke finder nogen, 
som paa denne Maade offrer en Tyr. Det er sandt , at de nyere 
Perser ikke forrette blodige Offringer; men vi vide, at de vare 
hyppigen i Brug hos de ældre Perser. Deres Standsning og Af- 
skaffelse maae derfor tilskrives en Reform , hvis Epoche man ikke 
veed j maaskee endog allene den Undertrykkelse og Fornedrelse, 
hvori denne tilforn i Asien saa store Nations Levning nuom- 
stunder befinder sig. Endnu vedligeholdes, skjondt SJagtoffrene 
ere afskaffede, blandt dem den Skik, ar yderes Tavid, d, e, jtmu* 
'leter, som ophænges i Husene, roger over en Ild, hvori, blandt 
andre Ting, maa lægges Horn- af et paa Mithras Dag og i Mi- 
thra's Maaned 2) slagtet Dyr; et, efter min Mening, utvetydigt 
Beviis, at de paa denne Dag fordum pleiede at offre Forsonings- 
ojfre. Forgjæves skulde man her anfore imod mig det Sted hos 
Strabo 3), hvor han siger, at Perserne ved deres Offringer^ 
2) Attquetil Zend - Avesta , T. 2* 57^. 
3) Lib. 15. jv 1064« 
