145 
gerende blandt Izederne, nogensinde kunde forvexles med Boscl- 
ap , Ahrimans ondskabsfulde Medhjelper 6)? Ikke heller blev hiin 
Tyr voldsomt dræbt, men styrtede forst dod til Jorden, efter 
at den indgyclede Gift havde herover ham sine Livskræfter* Lige- 
saa lidet finder jeg nogen Grund til at kalde det af hans Saar ned- 
' rindende Blod PQcpCQC GejoTiGlOVy en hellig Vædske, eller, hvor- 
for man har anseer disse Mysterier for Eet med Gudinden Cybeles 
Taurobolisr (Renselser ved Tyreblod), naar man ikke havde an- 
seet begge som ForsoningsofFre. Dersom man dertil vil antage, 
at dette har sin Oprindelse fra den i Hedenskabets sidste Aarhun- 
dredes Hang til at forene alle Religioner, som i Sandhed sam- 
menblandede Alt, og end videre forudsætte, at den, I Henseen- 
de til den forstefddte Tyrs Dod, i de ældste Tider bekjendte 
Tradition har været forskjellig fra den som for nærværende Tid 
haves blandt de nyere Perser, og at ifolge hiin Tradition Mithra, 
der i deres Boger prises som det frugtbargjorende og frembrin- 
gende Princip, for at fremme Skabningens store Hensigter, kan 
have faaet den Funftion at dræbe Tyren, af hvis dode Legeme 
alle Planter, af hvis Sæd alle Dyr skulde fremkomme: — antages 
dette, siger jeg, da seer jeg ikke, at der til de omtalte Monu- 
menters Forklaring kunde findes en mere passende Fabel. Men i 
enhver Henseende- synes det mig mindre tvunget , naar man an- 
tager, at man i Begyndelsen har villet forestille en Offer - Hand- 
ling, og at denne Forestilling siden er bleven modificeret med 
6) Anquet, T. I. P* 2, J> # 148. 
Vid. Srt. Skr. 1 805. IV Drt, l Hafu. T 
J 
