handlingen af Betegnelsen , kunde seés ikke at gjelde Oromasdes 
aliene , men tillige Morkets Aand* Ikke heller kunde Mithra'g 
Afbildning paa denne Maade være stridende mod den persiske Re- 
ligion, hvilken endog paa den Tid, da den forviiste Billeddyr- 
keren, meget vel tillod Afbildninger af religiøse Gjenstande og 
Handlinger, hvorom vi kunne overbevise os ved Mindesmærkerne 
af den persepolitanske Billedhuggerkunst. For det fdrste giver £n. 
af Commentatorerne over Greg. Nazianzeni polemiske Taler (som 
vi fornemmelig skylde den Kundkab vi have om hine mithraiske 
haarde Prover) et Vink om , at de især bleve iagttagne blandt 
Chaldæerne. Dernæst indforer ogsaa Lucian, i sin Dialog Me» 
nippus 5), denne fortællende, hvorledes han, efter at have begi- 
vet sig til Babylon, for sammesteds af Zoroasters Efterfølgere at 
fores til Hades (Underverdnen) og derfra tilbage igjen, var af 
dem bleven underkastet lignende Prover. Blandt de mithraiskis 
haarde Prover (ocl SP JUlQ%8 j&OCSOCPOl) nævnes Hunger og 
Tdrst og Hug, lange Reiser til Fods og Svommen over store Vande s 
Veie over Ild og lis, og Ophold paa 6de og fæle Steder 6)„ 
Jeg skal paa et andet Sted tale om et romersk Bas- relief, hvor- 
paa nogle af disse Prover finde? afbildede. Efter Grækernes og 
Romernes Erobringer i Asien tabte Magerne naturligviis deres An- 
seelse, i Særdeleshed i For -Asien, hvor de under Persernes 
Herredomme havde udbredet sig, I Syrien og Cilicien maatte de 
5) 5. 6. T. !♦ p. 453. 
6) £ Greg* Nazianz. orat. 3, p, go* et Schof, Nim. Heracl\ Non% ad 
Stclit 4 x* »♦ 6« 47« Suid, v. juiåj«. Eudoc, viol, 2* 
U 2, 
