1 8o 
XVI. 
Jeg har allerede givet tilkjende, at Romerne; som med 
denne ;Bilied - Forestilling forbandt Begrebet om det ved Navnet 
Taurobolium betegnede Renselses -Offer, deri fandt en rensende 
Kraft; at dette Blod derimod hos Perserne ikke udostes til at be- 
stænke de Bodfærdige, men for at forsone Guderne. Derfor 
mangler Hunden, som Oromasdis Tjener, aldrig paa de mirhra* 
iske Minder. Den springer op paa Offerdyrets Bryst og nærmer 
Tungen til Saaret, og undertiden, som i No. 29, modtager den 
Blodet med aaben Mund og med fulde Drag. I Almindelighed er 
den liden af Vext, og findes undertiden, for at kunne naae med 
Forfodderne op til Tyrens Bryst , staaende paa et fra Klippens 
Side afrevet, rundt Stykke Steen; som i No. 26 og 29. Ikke 
heller pleier man at savne Ahriman's Slange, hvilken i det den 
udstrækker sig hen under Tyren og langs med dens Bug, og, i det 
den oplofter sin Hals til Tyrens Bringe og udrækker sin kloftede 
Tunge, viser sig ligesaa begjerlig efter, at opslikke hans Bbd. 
Denne Slange er især tydelig og vel conserveret paa de med No« 
1 5y *7> 26 °& 2 ^ betegnede Basreliefs. I No. 17 gaaer den 
imellem Tyrens Been til hans Bryst, og snoer sig derpaa tilbage 
mod det Sted paa Bringen, hvor Saaret er. I No. 29 glider den 
overordentlig store Slange, uden. mange Bugter, 'hen under Ty- 
ren, efter dens hele Længde, uden at rore ham, indtil den , 
efter at have med Halsen snoet sig for om det boiede Knæ, ven- 
der tilbage med Munden for at modtage cn Deel af det fra Saaret 
indtil Knæet overflod igen nedstrømmende Blod. Paa mange andre 
er dens^ Bevægelse den allerede amorrc, men paa nogle er Slan- 
gen saaledes brudt i Stykker og fortæret af Tiden, at det ikke 
