Stammen-, bemærker man en Dolk, fæstet håret ned- I. Klippen; 
maaskee med Hentydning til Fablen om Agdestis , en Son af jfø- 
piter og af den gjennemborede Klippe. Over Laurbærtræet findes 
Solens Hoved, til hvilken, som til Apollo, dette Træ er hel- 
liget. Paa den modsatte Side, d. e. paa Stykket No. 19, seer 
man, paa Siden af Klippen, over Fakkelholderens Hoved, en 
liden Tyr, med Forlodderne paa Jorden og Hovedet strakt ned 
ad paa Randen af Grotten. Bagbenene hvile paa .Skuldrene af en 
Mand i mithraisk Dragt, som, i det han vender sig bort fra 
Hulen, holder fast om den unge Tyrs Fodder og slæber den bort 
med sig. Denne unge Tyr, der paa No. 21 nærmer sig til Bæk- 
ken, havde her bragt mig den onde Dæmon i Erindring, som 
forhindrer ham i at opnaae det ham bestemte Gode; men, da 
jeg seer samme Gruppe gjentagen paa No. 18, kun med den For- 
skjel, at den findes paa hoire Side af Grotten og vendes mod 
samme, forvisses jeg om, at her handles om et Emblem eller 
en Ritus, som ikke andensteds fra er os bekjendt. Maaskee er 
det Offeret selv, som, efter at være slagtet af Offerpræsten, 
bortfores til det Ovre af Bjerget, for der, efter Magernes og 
Farsernes Begravelsesskik 5), at overlades Fuglene som et Rov. 
Imidlertid, da denne Tyr mere har Anseende af levende end dod, 
fristes man snarere til at troe, at her forestilles een af de Kamp- 
pr over > der fordredes af dem, der skulde indvies; hvilke, maa- 
skee til en Efterligning af deres Gud, skulde betvinge, i det 
mindste lade som de betvang, en Tyr. Over denne Gruppe, 
ligeledes i Nærheden af Hulens Rand , findes der en anden af 
S) V\å* Zoega de orig* et usu Olelisc, f. 249. 649* 
C c 2 
