212 
ny og udbredte dem, da denne SeO: , meer end nogen af de 
©vrige, visre sig ivrig i at forbinde Philosophie, Mythologie og 
Religion til et eneste Heelt* Den gamle Poesies Chronos var dem 
en alt for aimeenbekjenck Guddom, og skjondt de, endog ved at 
fortolke og forklare denne Gaddoms Mythe efter deres egne Ideer, 
nærmede sig meer eller mindre til dens Opfinderes Mening > saa 
satte de dog, istedet for samme, i deres eget System, tvende 
med den beslægtede Guddomme eller Kræfter, den ene, kaldet 
X^0>0£ elier Tiden, den anden,. Å/(0# eller A ar hundred; og de 
antoge Forholdet imellem H^OPOg °g Å/(0# overensstemmende, 
med Forholdet imellem tyvyj} og VSQ *) 3)» -Æon var altsaa 
den bevægende og maalelige Krafts som boer i den ubevægelige og 
umaalelige Chronos : og i -Folge dette Begreb har jeg antaget, at 
det med Vinger og Stav forsynede Billede, paa de tvende forhen 
beskrevne Oldminder, skulde forestille Æonen, ligesom Chronos, 
eller den evige Tid> skulde foresrilles ved det disse Attributer 
manglende Billede. Begge Guddomme, den utrættelige Æon og 
den evige Chronos y nævnes tilsammen i hiint, forresten temme- 
ligen forvirrede Litanie, helliget de i Mysterierne dyrkede Gud- 
domme, og samlet af en langt sildigere Digter under Navn- af 
orphiske Bonner , hvorfor det og sædvanligen faaer sit Sted for ved 
*) D» e» imellem den sandselige Sjæl, som samler Erfaftnver i begrænd- 
stde og bestemte Tidstum; og den fornuftige Sjæl, scm kjender og" 
indseer de evige Love 7 som gjelde overalt og til alle Tic*ei\ 
tovers 
3) Froch m Tim, h 4. p. 246, 247, 251. 
