^54 
under Ha-arene *). Og dette Slags Sælhundelaad var det eneste, 
jeg vidste at give Anviisning til, naar noget Forsog skulde gjo- 
res med vore nordiske Arter for at efterligne Brugen af Sydhavs- 
Sælens Laad til Klæde; imidlertid troer jeg ikke, det vilde rer 
idnne Umagen, deejs (oid'i det er saa langt fra den Fiinhed og 
Blodhed^der udmærker det Sydhavske, og ganske naturlig maatt? 
opvække Tanken om dettes Brugbarhed til Klæde, deels oz fordi 
hverken lisblinke -Skindenes Størrelse er af den Betydenhed, eller- 
deres Antai saa stort, at dermed kunde udbringes noget i det Store. 
- Dette var da alt, hvad j j g havde at sige om denne Sag, 
^ men virkelig skulde det glæde mig, om nogen Andens Erfaring 
kunde aabne bedre Udsigter, hvis anstilte Undersogninger jeg in- 
genlunde hermed har. villet erklære unytrige ; og saa meget min- 
dre villet forekomme, som mangen nordisk Sæl -Art endnu kan 
være mig og flere Naturkyndige ubekjendt. Hvad de. grønlandske 
Sæl- Arter angaaer, da snaatte man onske et udstoppet Exemplar 
af hver Art, og Forandring efter Alderen, ved Handels - Direc- 
tionens Foranstaltning oversendt til Universitetets Natural- Samling, 
paa det den forncdne Sammenligning kunde gjores med de Arter, 
som vel ogsaa ved Øvrighedens Foranstaltning bleve at erholde fra 
Island, Færoe, *de norske og danske Kyster, thi upaatvivlelig 
vilde dette tjene til nbiere Opklaring og vissere Kundskab om disse 
Soedyr, hvis Historie langt fra ikke endnu er bragt til den rette 
Fuldstændighed. Ja var det og ikke mucligt at bringe det vi- 
dere, end til et Skind af hver, med sammes paaklæbede Natio- 
nal -Navn, saa var dog allerede dermed meget vundet til at finde 
ud af det nu herskende Vilderede i vore nordiske Sælarters Syno- 
nym ie, den jeg ellers efter Evne har sogt at forsætte paa oven- 
anfortc Sted i Naturhistorie -Selskabets Skrifter. 
*) See Naturliist. Selsk. Skr. I. c. p. 104. 
