Ikke saaiedes har det sig i Philosophien, og i de Videnskaber, 
som Ja&ne deres Begreber fra denne, og paa denne Grundvold 
opfore deres positive Lærebygninger. Her er Erkjendelsen- ikke 
grunder paa Anskuelse, men paa Begreber, som ikke have nogen 
dertil svarende Gjenstand i den sandselige Verden. Ordet er ikke 
her, som i de fornævnte Kundskabsgrene , saa at sige, Represen- 
tanten af en intuitiv Forestilling, men aliene det nodtorftige Udtryk 
af et i Aandens Dybde opfundet Obje-ct, hvortil deri Sammenhætb 
gen. af det sensitive Universum ikke findes nogen correspon- 
derende Reahrer. Ved Overveielsen heraf vil indrdmmes, at 
det er ulige vanskeligere, paa en vis Maade at sandseliggjore 
det intelkctuelle , som ikke taaler nogen adæqvat Fremstilielse, 
end det er at finde -i Sproget et analogt Udtryk for det sandselige 
som ligger for Ojnenej eller med andre Ord r at det er vanskeli- 
gere at gjore det Abstrakte concret , end at abstrahere fra det 
Concrete en acjæq vat betegnelse. Man seer desaarsag ogsaa tyde« 
3igen hos alle Tidsaideres sande Phildsopher -— som netop derved 
udmærke sig fra Hoben af philosopherende Syncretister — hvor 
megen Mdie det har kostet dem, at tvinge deres Lærebygnings 
aandige Vision (iftid jeg i en ædlere Bemærkelse af dette Ord 
saaiedes tor udtrykke mig) i Terminologiens Former, og derved 
at meddeb beslægtede Hoveder et levende Afrids af deres Syste- 
mer. Det bliver af samme Grund nddvendigt , for at kunne fart© 
en Philosophs rene Aand og Mening, at man skal kjende ham i 
sin hele Omfang, og saa at sige, tænke sig aldeles ind i hans, 
Tankegang, og betragte Verdenen fra den samme Synspunkt som 
han,, thi ellers vil ■ Ordenes sandselige Udspring, og den med 
ethvert Kunstord forbundne Ureenhed af sandselige Bemærkelser* 
ufejlbarligen lede til Vildfarelser og udrigtige Udtydninger, 
