* m 
Grubleriers tomme Ab strå etion er. Det vilde være at mlskjende 
min Hensigt, naar man vilde udtyde den derhen, at den 'tilkom- 
mende philosophiske 1 Forfatter derved skulde indskrænkes i sine 
Ideers Fremstillelse. Ved Begrebernes ndie Adskillelse fra hinanden 
bliver det gode Hoved ikke indskrænket, men lettet i sit Arbeide* 
Og Sproget forarmes ikke, men det bliver rigt* Enhver nye 
Idee, som ikke 'finder nogen passende Betegnelse i det forhaan« 
den varende Sprog vil snart udvikle den af sig selv; er Aanden 
forst der, vil den snart finde det Klædemon, hvori den kan 
fremstille sig og hvorved den kan fattes. Derimod bliver Ideen 
ureen og bortskvlles som oftest i Scrommen, naar tildens Frem- 
stillelse det forsre det bedste, forhen i andre Bemærkelser brugte 
og med en Mængde af Bibégreb er indviklede, Ord skal vordg 
"misbrugt. 
Det bliver endnu at undersoge , paa hvilken Vel den phuV 
phiske Ordgrandsker skal gaae frem , for at tillægge ethvert Ud- 
tryk én bestemt Bemærkelse. Autoriteter have ingen Vægt, hvor 
det gjélder om philosophisk Undersog.else , og Meningerne bor 
her ei tælles men veies ; men især vilde den Vilkaarlighed, som 
tiltog sig, af en Mængde med det samme Kunstord forbundne 
Begreber at gribe Eet, for at stemple det med dette Ord, være 
aldeles forkastelig. Der synes hér ikkun een Udvei at aabne sig, 
hvortil Udarbejdelsen af hver Artikkel, vilde, saa at sige af sig 
'selv, henfore Forfatteren. Ethvert Udtryk har oprindeligen een 
bemærkelse, hvormed det staaer i en nodvendig Sæmmenhæng^ 
/fordi det " er oprundet deraf;' Tanken var, forend Ordet blev til; 
tfu ' dette blev opfundet for Tankens Skylde og er gaaet ud fri 
Vid, &h Skr> 1805* IV Dth U Høft* L 
