85 
forskellige Ftffictione* allerforst fremstilles V eg 'de 'forskellige 
Bemærkelser historisk udvikles, efter hvilke Philosopherne fra 
xle forskjellige Skoler , i Forhold til- deres enten dunklere elles 
klarere Indsigt om disse Begrebers væsentlige Forskjelligh^ 
der, enten have forvexlet og sammenblandet deres Benævnel- 
ser, eller og afsondret dem fra hinanden ved Hielp af deres di= 
stinctive Characte-rer. Allerede her aabner sig en mangfoldig og 
interessant Udsigt til selve Begrebernes Berigtigelse* Philosophient 
Lærere ere langt fra at være enige om de Særkj endetegn ; hvor- 
ved Beskuelse adskilles fra Fornemmelse; Fornemmelse fra Er- 
kjendelse, Begrebet fra Ideen. Naar Plato taler om Ideerne, 
som Tingenes i den guddommelige Forstand beroende evige Ur« 
billeder, af hvilke den virkelige Verden ikkun indeholder svage 
Gjenbilleder, og lærer Mennesket den Pligt, at optage disse Arche- 
tyjpa i sin e % gen Barm, for ved dem at blive besjelet til at folge 
sin hoie Betemmelse og igjen at nærme sig sin guddommelige Op- 
rindelse *): Naar Spinoza ved sine Ideer forstaaer Tæhkekraftens 
nodvendige Former, hvilke Sielen,, som et tænkende Væsen frem= 
avler af sig selv**); naar den Leibnitzisk Wolfi ske Skole distingve- 
rer imellem marerielle og formelle Ideer, og ved hine forstaaer de 
Forandringer , som formedelst Gjeristandens Indvirkning frembrin- 
*) Seneca episi. LIX, LXV 9 Qvid sit idea 9 i *; qvid Vhtoni esse viden« 
tur % aud'h Idea est eorum , qva natura fiunt exemptar aternum, Ide® 
est , ad qvod r esptetens artifex , id qvod destinahat • efficit. Haec exem« 
plaria rerum omnium Deus intru se håbet . itaqve homines qvidem fe« 
reuntt ipsa autem humamtns % ad qvam homo effingitur , permanes 8 H 
hominibus laborantibus t mereumibus f ipsa nihil patitur f 
*•) Ethicorum 11. de finit. 3* Per ideam mtelligo mm\$ ttncifttimi fvm 
mens format prepte/a qv$d tft res wpmu 
