9 6 
lige Epocher "bekræfter det samme. ^Beggc Sprogs Litterair-Histo« 
.vie er for den philosophiske Sproggrandsker meget lærerig. Ingen 
Sprog have endnu saa .fuldstændigen giennemgaaet alle Litteraturens 
iEpocher , som disse tvende ; vi have endnu Levninger af disse 
-Sprogs Litteratur, efter hvilke vi kunne bedomme deres forste 
Uddannelse, deres hoieste Fuldkommenhed og lieres endelige For- 
Begge disse Sprog; have den Egenskab, at man i færre Ord 
kan udtrykke sine Tanker end i nyere cult iverede Sprog. Denne 
Egenskab udgior den almindeligste og væsentligste Forskiel imellem 
det Græske og Latinske Sprog paa den ene, og alle nyere culti- 
vcrede Sprog paa den anden Side. Paa den ene Side kommer her kun 
det Græske Sprog i Betragtning, da det Latinske Sprog har Egen- 
skaben af Korthed blot af dét Græske. Hvorfor har nu det Græ- 
ske Sprog denne udmærkede Egenskab fremfor alle rivere cultiverede 
Sprog; og da denne Egenskab er, som vi ovenfor have seet, 
hoist fordeelagtig, er da ikke det Danske Sprog i Stand at imodtage 
den? Disse Sporgsmaale vil jeg her oplyse og besvare. 
Det Græske Sprog er et af Hovedoriginalsprogene mod Vesten, 
Det har Egenskaben af "Korthed tilfælles med alle oprindelige Sprog ; 
folgeligen og med alle oprindelige østerlandske Sprog. Denne Kort- 
hed er i sin forste Oprindelse ikke kunstig, men naturlig. Ved at 
sammenligne Hcre oprindelige Sprog med hverandre, finder jeg Gan- 
gen i deres Anlæg og Uddannelse at være folgende: Uden Tvivl 
hæfter Mennesket sig ved visse påfaldende Egenskaber hos Tingene og 
deres forskicllige Arter; disse Egenskaber tænker det sig uadskillelig« 
