99 
af Verba media: indseer man, at denne Sprogets fine Uddannelse 
har fordret langt mere Tid , end man i Almindelighed forestiller 
sig; og saa meget mere, som den fuldbyrdedes ikke ved specuk- 
rive Theorier, men blot ved Praxis i Tale og Skrift. Partik- 
lernes Opfindelse troer jeg at være sildigere end Verbernes. Dog 
er i Partiklernes Ælde atter Foxskiei; nogle ere tidligere opfund- 
ile, andre sildigere. De alternodvendigste Præpositioner bor 
uden Tvivl sættes allerforst med Hensyn til Tiden. I det Græ- 
ske Sprog sporer man dette ikke saameget, som i det Ebræiske; 
thi i de allerældste Skrifter finde vi det Græske Sprog i den Hen- 
seende langt rigere end det Ebræiske % det Græske Sprog har i 
disse Oldtidens litteraire Monumenter allerede mange og tillige 
sammensatte Præpositioner, men det Ebræiske kun faa og det 
kuns enkelte. Fattigdom, i Henseende til Forbindelses Partik« 
ler, sporer man ei alene i det Ebræiske r men og hos Græker- 
nes ældre Digtere, især hos Homer; derfor kan man, som be- 
kiendt, udtrykke Ebræernes^ Van og Grækernes xui og h hos 
ilomer med alle de Forbindelses-Partikler, hvilke Sætningernes logiske 
Sammenhæng og Forbindelse tillade. Rigdom af beqvemme Forbin- 
delses-Partikler er derfor til alle Tider et sikkert Kienderegn paa et 
Sprogs lidie Cultur ; denne fine Deel af et Sprog faaer ikke sin rigtige 
Dannelse, forend Sproget i Skrift ofte er brugt af Philosopher og tæn- 
kende Mænd. Jeg tor sikkert paastaae, at intet Sprog, endog de 
nyere eultiverede Sprog iberegnede , har , hvad Forbindelses-Par dklec 
angaaer> den Fuldstændighed og Bestemthed, som det Græske. Da 
man i Verberne ikke udtrykde alle de Bestemmelser, der strax i 
Sætningerne maae henfores til Hovedprædicatet, opfandt man et 
Slags Partikler , hvilke skulde udtrykke alt hvad man i Hoved- 
N z 
