•jprffdicatet kunde onske noiagtigen bestemt, og' derfor i Gramme 
ukerne kaides Adverber. Disse hore uden Tvivl til de sildigste 
Opfindelser i Sprogene ; thi deres Savn kunde letreligen ved Sub- 
stantiver forbundne med Præpositioner erstattes; hvilket og virke- 
ligen er Tilfældet i det Ebræiske , hvor Adverber paa denne 
Maade udtrykkes, og, om jeg erindrer ret, i alle beslægtede Mund« 
arter. Denne Erstatnings-Maade findes hyppigen anvendt hos de ældre 
Græske Digtere ; omendskiont den hos disse vel ofte turde være 
en blot poetisk Form. Artikler kunne vel tænkes ligealdrende med 
Nominer; men Pronominer anseer jeg for en meget sildigere 
Opfindelse: jeg er bragt paa denne Mening, ved at befragte 
Fronominernes Ufuldstændighed og Ubestemthed i det Ebræiske* 
Hvad jeg her korteligén har sagt, kan ansees som en Afsondring 
af Sprogkyndighed, bragt i Form af en Theorie; denne Theorie 
har jeg, ved at lægge noie Mærke til Naturen, virkeligen fun 
det bekræftet. Man lægge Mærke til smaa Born; hvert Barn 
: har sine særegne Lyde, ved hvilke det begynder at ville danne 
sig et Sprog. Af alle de Born, paå hvilke jeg i denne An- 
seende med srorste Opmærksomhed har -agtet, havde hvert 
dannet sig særegne Lyde, ved hvilke det raabde paa Forældre, 
Sodskende, Næringsmidler og LegeroL Men alle disse Born 
havde dette tilfælles, at disse fdrsre Lyde bestode blot i Nominer, 
dccls propria-, deels appeltativa\ sildigere brugdes Verber, og 
allersidst Artikler , Pronominer og Partikler* 
Korthed og Fattigdom i de ældre Sprog forskaffe underri- 
siden Tankernes Udtryk den Kraft, vi saa hoHigen beundre, 
Bene Tankernes kraftfulde Udtryk endog i de raaestc dg furgste 
